ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №331/4783/25 Головуючий в 1 інст. Стратій Є.В.
Провадження №33/807/345/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року      місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Ускової І.І., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Ускової І.І. на постанову судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 8 серпня 2025 р. о 12 год. 04 хв. в м.Запоріжжя, по вул. Українська, буд. 2-Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Geely MK Cross» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився на місці зупинки ТЗ. Від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Ускова І.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що постанова є незаконною та необґрунтованою через неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
В обґрунтування своїх доводів зазначила, що незважаючи на наявність у ОСОБА_1 водійського посвідчення, віськово-облікового документу в електронному вигляді, через який представники патрульної служби провели перевірку його особистості, вони викликали представників ТЦК та СП. До приїзду представників РТЦК та СП поліцейськими було складено протокол від 8 серпня 2025 року, який ґрунтується на особистих міркуваннях представників поліції (порушення мови, тремтіння рук, почервоніння обличчя) та відмові від проходження огляду в медзакладі та було зроблено висновок, що ОСОБА_1 має ознаки наркотичного сп`яніння. 
При цьому, ознаки сп`яніння до пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, поліцейським не оголошувалися.
Наголосила, що в протоколі вказано, що ОСОБА_1 від проходження на стан наркотичного сп`яніння в спеціалізованому медичному закладі відмовився. Проте, ОСОБА_2 не відмовлявся від проходження огляду на місці на стан алкогольного сп`яніння, такий огляд останньому не пропонувався. 
Зауважує, що поліцейські фактично зупинили водія ОСОБА_1 без правових підстав, встановлених законом, не проінформували водія про конкретну причину зупинки транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Після, почали проводити незаконну поверхневу перевірку, огляд та інше. 
Вважає, що через вказані дії працівників поліції докази, зібрані в справі про адміністративне правопорушення, є недопустимими. 
Посилається на те, що в транспортному засобі були присутні свідки події, однак вони працівниками поліції не залучалися. В протоколі не зазначено відомостей ні про відеофіксацію події, ні про технічний засіб, на який здійснено відеозапис.
Звертає увагу суду, що через 3 години 29 хвилин після складання протоколу ОСОБА_1 пройшов комплексний медичний огляд ВЛК у КНП «Міська лікарня № 7». За результатами комплексного обстеження винесено постанову про придатність ОСОБА_1 до військової служби. При цьому, відповідна придатність встановлюється на підставі комплексного обстеження, включаючи огляд лікаря-психіатра, лабораторні аналізи сечі та крові, що є підставою вважати про відсутність будь якого алкогольного чи наркотичного сп`яніння останнього.
Вважає, що факт незаконного доставлення ОСОБА_1 до ВЛК, яке завершилося його мобілізацією, призвів до того, що він був позбавлений можливості належно захищати свої права в даній справі, а працівниками поліції не дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст. 266 КУпАП, вимоги Інструкції № 1395 від 7.11.2015 р та Інструкції № 1452/735 від 9.11.2015 р.
Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушеннями, оскільки в матеріалах справи відсутні докази правомірності зупинки автомобіля. Крім того, суд першої інстанції розглянув спірний протокол без допиту свідків, чим порушив принцип безпосереднього отримання доказів судом, як наслідок порушив право особи на захист.
Акцентує увагу, що оскаржувана постанова винесена в умовах порушення права ОСОБА_1 на захист, оскільки останній про розгляд справи не був повідомлений належним чином, з дня складання протоколу перебував в лавах ЗСУ, про зміст оскаржуваної постанови дізнався після ознайомлення з постановою суду його захисником. Отже, наведені порушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови та підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження.
На підставі вищевикладеного, сторона захисту просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Олександрівського районного суду м.Запоріжжя від 10 жовтня 2025 року. Постанову суду відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
30 січня 2026 року адвокат Ускова І.І. звернулася до апеляційного суду з клопотанням про витребування з УПП в Запорізькій області ДПП повного відеозапису події, за обставин викладених в протоколі відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Викликати та допитати в якості свідка ОСОБА_2 , яка є безпосереднім свідком подій.
Дослідивши матеріали справи, доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, враховуючи, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладені в клопотанні доводи, суддя апеляційного суду, з урахування положень ст. 294 КУпАП вважає за можливе визнати причину пропуску строку поважною та поновити строк апеляційного оскарження постанови судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2025 року.
Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції через свого захисника адвоката Ускової І.І., зазначення захисником про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 , суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справи за відсутністю останнього, що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Під час апеляційного перегляду справи адвокат Ускова І.І. підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. 
Свідок ОСОБА_2 в апеляційному суді показала, що 8 серпня 2025 року, вона зі своїм чоловіком ОСОБА_1 , донькою та свекрухою виїжджали з паркувальної зони торгового центру «Епіцентр». Напередодні ОСОБА_1 не вживав жодних алкогольних напоїв, наркотичні засоби не вживає, працює на будівництві. В день події їх зупинили працівники поліції, причину зупинки не повідомили, пройти огляд ОСОБА_1 на місці за допомогою приладу «Драгер» не пропонували. Разом із цим, поліцейські очікували біля 10-15 хвилин завантаження додатку «Резерв+» для перевірки військово–облікових даних ОСОБА_1 . Після чого, не оголосивши будь-яких встановлених ними ознак сп`яніння, запропонували ОСОБА_1 пройти огляд в закладі охорони здоров`я. Однак, ОСОБА_2 відмовився від проходження такого огляду, оскільки злякалися, що його відвезуть до ТЦК. Так і сталося, згодом приїхав інший екіпаж патрульної поліції, який відвіз ОСОБА_2 до ТЦК. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши адвоката Ускову І.І., перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, перевіряючи законність постановленого судом рішення, суддя апеляційного суду виходить з того, що відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Як вбачається із постанови суду, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Однак, з таким висновком суду першої інстанції суддя апеляційного суду не може погодитися у зв`язку з наступним.
З матеріалів справи вбачається, що при її розгляді суд першої інстанції не звернув увагу на певні істотні обставини даної справи.
Так, звертаючись до змісту оскаржуваної постанови, слід констатувати відсутність належного обґрунтування висновку районного суду про доведеність провини ОСОБА_1 , що вочевидь не надає можливості стверджувати про законність, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення.
Визнаючи вину ОСОБА_1 доведеною, суд не перевірив належним чином докази на підтвердження законності вимог працівників поліції та обґрунтованості твердження щодо виявлення у ОСОБА_1 ознак перебування у стані наркотичного сп`яніння, а також було порушено процедуру огляду передбачену ст. 266 КУпАП.
Так, умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою КМ України від 17 грудня 2008 р. № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Відповідно до ч. 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У ч. 4 розділу І вказаної Інструкції зазначено, що ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до пункту 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 інкримінувалося те, що він 8 серпня 2025 р. о 12 год. 04 хв. в м.Запоріжжя, по вул. Українська, буд. 2-Б, керував транспортним засобом «Geely MK Cross» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку в медичному закладі у лікаря-нарколога відмовився на місці зупинки ТЗ. Від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Суддею апеляційного суду було досліджено відеозапис з нагрудної камери поліцейського у повному обсязі, яким зафіксовано рух ТЗ «Geely MK Cross» д.н.з. НОМЕР_1 попереду службового автомобілю працівників патрульної поліції. Поліцейський перевіряє інформацію, наявну в службовому планшеті на вищевказаний транспортний засіб та виявляє, що у 2018 році на водія даного автомобілю складався протокол за ст. 130 КУпАП, на підставі чого поліцейськими прийнято рішення про зупинку ТЗ «Geely MK Cross» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Далі зафіксовані обставини перевірки документів водія, який пояснює, що у 2018 році протокол за ст. 130 КУпАП складався на іншу особу, вказана інформація підтвердилась відповідною перевіркою поліцейського.
Слід зазначити, що вказаний відеозапис, не містить жодної фіксації порушення водієм ОСОБА_1 правил дорожнього руху і повідомлення про це працівниками поліції.
Далі, не провівши огляду водія, не оголосивши будь-яких ознак сп`яніння виявлених у ОСОБА_1 та підстав відповідно до яких, поліцейський вважає, що водій перебуває у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, працівник поліції одразу пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я. ОСОБА_1 надає згоду на проходження запропонованого огляду, однак запитує поліцейських чи інший наряд не відвезе його до ТЦК. 
В подальшому відеозаписом зафіксовано відмову водія ОСОБА_1 від пропозиції працівника поліції у зв`язку побоюванням, що останні доставлять його ТЦК.
При цьому, наведені у протоколі ознаки наркотичного сп`яніння у вигляді: порушення мови, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя не знайшли свого підтвердження у наданому відеоматеріалі, з якого до того ж вбачається, що такі ознаки працівником поліції взагалі не були озвучені. 
Отже, оглянутий відеозапис демонструє дії працівників поліції, які фактично зводилися до отримання незгоди з боку ОСОБА_1 від проходження медичного огляду у медичній установі, що за відсутності жодних об`єктивних підстав для такої пропозиції, слід вважати формальним підходом з боку працівників поліції.
А сукупність наведених вище обставин переконує суддю апеляційного суду у штучності створеної ситуації і вочевидь не слугують підтвердженням провини ОСОБА_1 за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставин.
Вказані обставини впливають на встановлену ст. 266 КУпАП процедуру огляду на стан алкогольного або наркотичного сп`яніння і недотримання вказаної процедури є суттєвим порушенням, оскільки лише дійсна наявність ознак певного сп`яніння у водія надає працівникам поліції право проводити на місці зупинки транспортного засобу процедуру медичного огляду або пропонувати такий огляд у медичному закладі. 
Отже, з урахуванням наведеного та приймаючи до уваги вимоги ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 266 КУпАП суддя апеляційного суду дійшов висновку, що запропонований працівниками поліції порядок огляду на стан сп`яніння не відповідає законодавчо встановленій процедурі, що є підставою для визнання встановленого факту відмови ОСОБА_1 від огляду на стан наркотичного сп`яніння недійсним.
З`ясування цих обставин також має вирішальне значення, оскільки саме наявність таких дійсних ознак надає можливість працівникам патрульної поліції запропонувати проходження медичного огляду та усуває сумніви у дотриманні певної процедури з боку працівників патрульної поліції та утримує від формального підходу до з`ясування всіх обставин.
Отже, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення відомості є лише відображенням позиції працівників поліції і за своєю суттю фактично є обвинуваченням, яке не доведене в суді.
Зважаючи на вказані порушення, огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння вважається недійсним, а відтак зібрані по справі докази не можна визнати належними та допустимими й такими, які «поза розумним сумнівом» доводять його винуватість у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо винуватості особи тлумачаться на її користь.
Вимогами ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року23-рп/2010, конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
У відповідності до п.4.1 вказаного Рішення, Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з обставинами, викладеними в протоколі про адміністративне правопорушення, що за вже встановлених порушень, суттєво не впливає на висновки суду апеляційної інстанції.
За таких обставин, апеляційну скаргу адвоката Ускової І.І., подану в інтересах ОСОБА_1 слід задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату Усковій Ірини Іллівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу адвоката Ускової Ірини Іллівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.
Постанову судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 10 жовтня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Постановити нову постанову апеляційного суду, якою закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 331/4783/25