ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України

26 лютого 2026 року
м. Харків

справа № 638/2160/25
провадження № 22-ц/818/708/26

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: В.Б. Яцини, О.Ю. Тичкової
за участю секретаря - Муренченко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 28 липня 2025 року, постановлене суддею Смирновим В.А.,
ВСТАНОВИВ:
06 лютого 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 04.07.2014 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. На підставі вказаної анкети-заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 300000 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та Випискою по рахунку. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. Далі у процесі користування рахунком 25.01.2021р. Відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (копія додається до позовної заяви), на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер - НОМЕР_1 строк дії - 01/24 тип - Signature, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Таким чином, Відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 25.01.2021 р. відсотки нараховувалися відповідно до підписаної Відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 36%. При цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотків у розмірі 18212,58 грн. Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями Відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 02.01.2025 року має заборгованість — 296584.55 грн., яка складається з наступного: - 278371.97 грн. - заборгованість за тілом кредита, - 18212.58 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 28 липня 2025 року позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.07.2014 у розмірі 296584 грн. 55 коп. станом на 02.01.2025, що складається із: - 278371.97 грн. - заборгованість за тілом кредиту, - 18212.58 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також судовий збір у розмірі 3559 грн. 01 коп.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Вказує на те, що між Позивачем та Відповідачем правовідносини не оформлені належним чином, а тому не можна вважати, що між сторонами було укладено саме кредитний договір, та стягнення слід проводити за кредитним договором. Звертає увагу на ненадання позивачем доказів підтвердження факту передачі грошових коштів саме як кредиту, а довідка про зміну лімітів не є первинним бухгалтерським документом. Також вважає, що позивачем незаконно стягнуті з відповідача відсотки, списання яких не було узгоджено із відповідачем, а тому штучно було збільшено суму заборгованості. 
Представником позивача подано письмові пояснення у справі, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 ознайомився та прийняв умови кредитного договору. Відповідач фактично користувався кредитними коштами, поповнював рахунок, здійснював інші платежі та погашав заборгованість за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Посилання сторони Відповідача, що відсутні належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору в письмовій формі з погодженням усіх істотних умов, відсутні належні та допустимі докази фактичної видачі кредитних коштів, розрахунок заборгованості є необґрунтованим, містить припущення, а сума позову не підтверджена первинними бухгалтерськими документами, судом не приймаються, оскільки доказів на підтвердження вказаних обставин, ним не надано. Окрім того, вказані доводи спростовуються доказами, які надані Позивачем та містяться в матеріалах справи. Докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим Договором в матеріалах справи відсутні, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості у розмірі 296584 грн. 55 коп. 
Такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 04.07.2014 та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. 
На підставі вищевказаної анкети-заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 300000 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та Випискою по рахунку. 
Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту Відповідач отримав згідно Довідки про видані картки кредитну картку номер - НОМЕР_2 строк дії - 03/21 тип - World Black Edition. 
Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував кредитні кошти з власної ініціативи. 
У виписці по руху коштів прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем грошей. 
Із виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, а також частково сплачував заборгованість за договором.
Далі у процесі користування рахунком 25.01.2021р. Відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер - НОМЕР_1 строк дії - 01/24 тип - Signature, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. 
Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» 
На момент підписання зазначеної вище Заяви заборгованість Відповідача становила 201130,68 грн., що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості. 
Починаючи з 25.01.2021 р. відсотки нараховувалися відповідно до підписаної Відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 36%. За погодженою ставкою Банком нараховано відсотків у розмірі 18212,58 грн.
У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, Банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 р. - розмір 0 %, а в подальшому із 01.04.2022 р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру.
Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями Відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а Відповідач отримуючи кредитні картки фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим Відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. 
Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 02.01.2025 року має заборгованість — 296584.55 грн., яка складається з наступного: - 278371.97 грн. - заборгованість за тілом кредита, - 18212.58 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.
За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України, ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За правилами ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За ч. 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи,якщо іншене передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст.530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За положеннями ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ч. 1 ст.625 ЦК України)
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В матеріалах справи наявні Анкета-заява № б/н від 04.07.2014 (Т.1, а.с. 41), та Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, яка підписана електронним підписом. (Т.1, а.с. 42-56) 
На підставі вищевказаної анкети-заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 300000 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. (Т.1, а.с. 38)
Згідно Довідки про видані картки для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту Відповідач отримав кредитну картку номер - НОМЕР_2 строк дії - 03/21 тип - World Black Edition. (Т.1, а.с. 39)
25.01.2021р. Відповідачем підписано електронним підписом Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер - НОМЕР_1 строк дії - 01/24 тип - Signature (Т.1, а.с. 39)
Згідно п. 1.3. підписаної Відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 25.01.2021 відсотки нараховувалися відповідно у розмірі 36%. (Т.1, а.с. 43)
Заборгованість за відсотками за кредитним договором у сумі 18212.58 грн. згідно розрахунку заборгованості нарахована у період з 25.01.2021, тобто з моменту узгодження відсоткової ставки в розмірі 36% річних з відповідачем.
Вищезазначене спростовує доводи апелянта щодо неукладеності кредитного договору, а також неузгодженості розміру відсотків за користування кредитними коштами з Відповідачем з 25.01.2021. 
Апелянт посилається на відсутність в матеріалах справи жодного доказу на підтвердження факту передачі грошових коштів саме як кредиту, а довідку про зміну лімітів не вважає первинним бухгалтерським документом. 
За даними розрахунку заборгованості та виписки по особовим рахункам, в якій вказані дата та сума проведення операцій, ОСОБА_1 надано кредитний ліміт в сумі 278371,97 грн., відповідач користувався кредитними коштами, а також частково погашав заборгованість за кредитом. 
У матеріалах справи наявні розрахунок заборгованості (Т.1, а.с. 21-25) і виписка з особового рахунку відповідача (Т.1, а.с. 26-37)
Відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» кредитовий переказ - платіжна операція з рахунку платника на підставі платіжної інструкції, наданої платником або надавачем послуг з ініціювання платіжних операцій, за умови отримання згоди платника на виконання платіжної операції, наданої надавачу платіжних послуг платника.
Згідно з пп. 6 п. 6 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління НБУ № 163 від 29.07.2022 надавач платіжних послуг - надавач платіжних послуг, у якому відкритий рахунок платника/отримувача/стягувача для виконання платіжних операцій. До надавачів платіжних послуг належать банки та небанківські надавачі платіжних послуг.
За п. 8 Інструкції надавач платіжних послуг платника має право виконувати платіжні інструкції платника з урахуванням сум, що надходять на рахунок платника протягом операційного дня (поточні надходження) або за рахунок наданого платнику кредиту, якщо ці умови визначено у відповідному договорі.
У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі № 554/4300/16-ц вказано, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
П. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Поставою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 визначено, що виписка з особового рахунку клієнта є первинним документом та підтвердженням виконаних за день операцій.
Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.
Відтак, надані позивачем розрахунок і виписка з особового рахунку відповідача, є належними та допустимими доказами у справі, оскільки виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів по рахунку відповідача, зокрема баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитом, а розрахунок заборгованості відображає суми сплаченого як основного боргу, так і суми сплачених щомісячних процентів.
Стосовно доводів ОСОБА_1 про неповне дослідження судом доказів щодо наявної та реальної суми заборгованості за кредитним договором колегія суддів зазначає наступне.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути й заборгованість за простроченими відсотками.
Обгрунтовуючи позовні вимоги в цій частині посилався на Умови та Правил надання банківських послуг, які є у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24.
Колегія суддів вважає, що роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.
Такі висновки містяться й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.
Крім того, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» з часу виникнення спірних правовідносин (04 липня 2017 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (06 лютого 2025 року). Тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 слідує, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви. У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливість використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Таким чином, колегія суддів критично оцінює посилання АТ КБ «ПриватБанк» на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Анкета-заява від 04.07.2014 року містить анкетні дані відповідача, між тим не містить істотних умов договору, зокрема відсотків та комісії за користування кредитними коштами.
Згідно розрахунку заборгованості (Т.1, а.с. 21-25) за період з 20.01.2021 по 02.01.2025 заборгованість відповідача за кредитним договром становить 296584.55 грн., яка складається з наступного: - 278371.97 грн. - заборгованість за тілом кредита, - 18212.58 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. 
На момент підписання Заяви про приєднання 25.01.2021 заборгованість Відповідача становила 201130,68 грн. Під час розрахунку загальної заборгованості за договором позивачем здійснювалось автоматичне списання відсотків за використання кредитного ліміту, а також нарахування комісії за обслуговування картки, які нараховувались до 25.01.2021, що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості. 
Оскільки в анкеті-заяві від 04.07.2014 року відсотки та розмір комісії за обслуговування кредиту не зазначені, строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, колегія суддів вважає неправомірним та безпідставним списання банком коштів в рахунок погашення відсотків та комісії до 25.01.2021, а тому визначена банком заборгованість є необґрунтованою.
Отже, оскільки нарахування заборгованості в частині відсотків та комісії за період з 04.07.2014 по 25.01.2021 року здійснювалось банком неправомірно, тому кошти автоматично списані в рахунок погашення відсотків (149255,30 грн.) та комісії (10800 грн.) з карткового рахунку ОСОБА_1 за цей період у розмірі 160 055,30 грн. (149255,30+10800) слід враховувати при визначенні загального розміру заборгованості.
Отже, в частині неправомірного стягнення банком відсотків і комісії з відповідача за період з 04.07.2014 по 25.01.2021 року доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.
Оскільки відповідачем 25.01.2021 року підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, колегія суддів вважає, що саме з цього періоду відповідач був ознайомлений з відсотковою ставкою, а доводи відповідача ґрунтуються на помилковому розумінні розрахунку заборгованості за кредитом, наданим позивачем, оскільки згідно зазначеного розрахунку у спірний період заборгованість за наданим кредитом збільшувалась лише на суму витрат клієнтом кредитних коштів та за вказаний період банком застосовувалась процентна ставка, передбачена умовами договору. 
Зважаючи на те, що сторони при укладенні договору погодили розмір та порядок нарахування процентної ставки користування кредитними коштами за період з 25.01.2021 року, а також враховуючи, що надані позивачем докази (розрахунок заборгованості, виписка про рух коштів, отримання та користування кредитними коштами) відповідачем всупереч процесуальному обов`язку не спростовані, наявні підстави для висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовних вимог в частині вимог про стягнення заборгованості у період з 04.07.2014 по 24.01.2021 за основною сумою боргу та заборгованості у період з 25.01.2021.
Будь-яких доказів на спростування укладення кредитного договору та наявної заборгованості за кредитом з 25.01.2021 року відповідачем суду не надано. Відповідач не спростував доказів отримання кредитних карток та здійснення платіжних операцій по рахунку.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду змінити в частині суми стягнення та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 136529,25 грн- (296584,55 – 160055,30). 
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, зміни рішення суду першої інстанції в частині суми стягнення.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).
Так, при подачі позовної заяви позивачем було сплачено 3559,01 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково (46%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1637,14 грн.
Відповідачем при подачі апеляційної скарги сплачено 5338,52 грн., оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню (54%) то з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2882,80 грн.
Шляхом взаємозаліку з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1245,66 грн.
Керуючись ст.ст.367,368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376,381,382-384,389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 28 липня 2025 року змінити в частині суми стягнення.
Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б\н від 04.07.2014 у розмірі 136529,25 грн.
Перерозподілити судові витрати. 
Стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1245,66 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина