Справа № 523/1141/26
Провадження №2/523/2738/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2026 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого – судді Малиновського О.М. 
за участю секретаря – Березніченко В.Є. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі за текстом ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 51 757,91грн. та суму інфляційних витрат в розмірі 146 321,92грн. на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду. 
Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконала прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору №1506/1007/45-001 від 25.10.2007р., укладеному між нею та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», надані за кредитом грошові кошти не повернула, проценти за користування кредитом в повному обсязі не сплатила, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за договором. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.02.2014р. з відповідача ОСОБА_2 стягнуто на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за вказаним вище кредитним договором в загальному розмірі 620534,49грн. Посилаючись на вказану вище заборгованість та на невиконання рішення до теперішнього часу, представник позивача просить стягнути з відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання, за період з 23.02.2019р. до 23.02.2022р.: 3% річних в розмірі 51 757,91грн. та суму інфляційних витрат в розмірі 146 321,92грн. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. 
Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 20.01.2026р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін яку скеровано за місцем реєстрації відповідача, яка 01.04.2026року повернута до суду з позначкою «за відсутністю адресата за вказаною адресою».
Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками ««адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. 
Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).
Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відзив на позов відповідачем не подано, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. 
Матеріалами справи встановлено, що 25.10.2007р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1506/1007/45-001 за умовами якого Банк надав позичальниці – ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 62300 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 25.10.2037р. 
Реалізуючи право на захист своїх порушених прав в судовому порядку, ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. За наслідками розгляду вказаної справи, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.02.2014р. у цивільній справі №523/19473/13 з ОСОБА_2 стягнута сума заборгованості за кредитним договором №1506/1007/45-001 у загальному розмірі 620 534,49грн. Рішення суду набрало законної сили 02.04.2015р. На виконання означеного рішення Суворовським районним судом м. Одеси виданий виконавчий лист.
Відомості про повне виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.02.2014р. у цивільній справі №523/19473/13 матеріали справи не містять та таке не підтверджено та/або не спростовано відповідачем по справі. 
Водночас за твердженнями позивача відповідач ОСОБА_2 за період з 04.04.2016р. по 11.06.2019р. частково виконала рішення суду на суму 45925,22грн. Отже з 11.06.2019р. та станом по теперішній час за відповідачем числиться заборгованість в розмірі 574 165,38грн. 
На теперішній час, враховуючи порушення грошового зобов`язання за невиконаним кредитним зобов`язанням з боку відповідача, Товариство здійснило розрахунок заборгованості на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, який складається за період з 23.02.2019р. до 23.02.2022р. з: 3% річних в розмірі 51 757,91грн. та суму інфляційних витрат в розмірі 146 321,92грн. від суми боргу в розмірі 574 165,38грн.
Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За приписами статей 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. 
Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання надає право кредитору захисти своє майнове право шляхом нарахування та стягнення з боржника 3% річних, а також інфляційних збитків, що, як було зазначено вище, носить компенсаційний характер. 
Крім того, у зобов`язальних відносинах (стаття 509 ЦК України) суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо. 
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.
Відтак, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
У виниклих між сторонами правовідносинах відповідач ОСОБА_2 неналежним чином виконувала умови укладеного нею кредитного договору, що стало наслідком стягнення за рішенням суду суми заборгованості в загальному розмірі 620 534,49грн., який частково повернутий на суму 45 925,22грн. 
Приймаючи до уваги, що виниклы між сторонами кредитні правовідносини не припиненні, носять триваючий характер, то позивач – ТОВ «Кредитні ініціативи», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» має право на стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат за невиконання грошового зобов`язання. 
Перевіряючи наданий з боку позивача розрахунок суд погоджується з проведеним розрахунком в частині стягнення 3% річних в розмірі 51 757,91грн., з огляду на те, що такий розрахунок відповідає фактичним обставинам, зокрема розрахунком враховані часткові суми проведених виплат відповідачем за період з 23.02.2019р. по 11.06.2019р. та за підрахунками яких розмір 3% річних за період з 23.02.2019р. по 23.02.2022р. складає 51 757,91грн.
Водночас, суд не погоджується з проведеним розрахунком в частині стягнення інфляційних витрат, так як вказаний розрахунок є некоректним. Так, проведений позивачем за період з березня 2019р. по лютий 2022р. розрахунок включає в себе збільшення суми боргу з якого позивачем проведений розрахунок інфляційних витрат, зокрема з суми боргу 580 774,56грн. у березні 2019р. до 709 141,04грн. у лютому 2022р. При цьому розрахунок в цій частині не містить будь-якого належного обґрунтування. 
З огляду на вказане судом проведений власний розрахунок інфляційних витрат з урахуванням часткової сплати боргу відповідачем. 
Відповідно до п. 2 Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).
Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.
Так, сума основного боргу відповідача перед позивачем складала 574 165,38грн. Прострочення виконання тривало в період з 23.02.2019р. по 23.02.2022р. За вказаний період , який тривав 36 місяців, що місячний індекс інфляції у процентах складав: березень місяць 2019-100.9; квітень місяць 2019- 101.0; травень місяць 2019-100.7; червень місяць 2019-99.5; липень місяць 2019-99.4; серпень місяць 2019-99.7; вересень місяць 2019-100.7; жовтень місяць 2019-100.7;листопад місяць 2019-100.1; грудень місяць 2019-99.8; січень місяць 2020-100.2; лютий місяць 2020 -99.7; березень місяць 2020-100.8;квітень місяць 2020-100.8; травень місяць 2020-100.3; червень місяць 2020-100.2; липень місяць 2020-99.4;серпень місяць 2020 -99.8; вересень місяць 2020-100.5; жовтень місяць 2020-101.0; листопад місяць 2020-101.3; грудень місяць 2020-100.9;січень місяць 2021-101.3; лютий місяць 2021-101.0; березень місяць 2021-101.7;квітень місяць 2021-100.7; травень місяць 2021-101.3; червень місяць 2021-100.2; липень місяць 2021-100.1; серпень місяць 2021-99.8; вересень місяць 2021-101.2; жовтень місяць 2021-100.9; листопад місяць 2021-100.8; грудень місяць 2021-100.6; січень місяць 2022-101.3; лютий місяць 2022-101.6. 
Отже, сукупний індекс інфляційні за вказаний період склав 121,86644%, що в грошовому виразі від суми боргу в розмірі 574 165,38грн. склало 125549,47грн., як і підлягають стягненню. 
Таким чином, за прострочення виконання грошового зобов`язання, у відповідність до частини другої статті 625 ЦК України, на відповідача слід покласти обов`язок по сплаті 3% річних в розмірі 51 757,91грн. та суму інфляційних витрат в розмірі 125549,47грн.
Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи». 
Згідно статті 141 ЦПК України суд пропорційно задоволеним позовним вимогам (89,51%) стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2383,19грн. 
Керуючись ст.ст.12,13,76,141259,263-265,268, 279 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» за прострочення виконання грошового зобов`язання: 3% річних в розмірі 51 757,91грн., інфляційні витрати в розмірі 125 549,47грн., судовий збірв розмірі 2383,19 грн.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ЄДРПОУ35326253, місцезнаходження: м. Київ, Вікентія Хвойки, буд.21;
Відповідач:
ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Повне рішення суду складено 22 квітня 2026р.

Суддя