Березівський районний суд Одеської області 

22.04.2026
Справа № 494/322/26
Провадження № 2-о/494/27/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2026 року         м. Березівка 
Березівський районний суд Одеської області 
в складі: головуючого-судді Панчишина А.Ю.,
секретар судового засідання Станілевич А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березівка цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа – Березівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті особи,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулась до Березівського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа: Березівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Заява обґрунтована тим, що заявниця ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 1989 року проживає у АДРЕСА_1 . Проживала разом зі своєю родиною: батьком, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Матір`ю, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сестрою ОСОБА_6 . 
Будинок в якому вона проживає збудований її батьком ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько заявниці, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Для заявниці та сім`ї це було велике потрясіння, тому вони належним чином не сповістили про смерть батька до лікарні та здійснили поховання батька. Згодом сестра, ОСОБА_8 , взяла його паспорт та сказала, що отримає свідоцтво про смерть, яке так і не отримала.

ІНФОРМАЦІЯ_5 від важкої хвороби померла мати заявниці, ОСОБА_5 , про що видано свідоцтво про смерть НОМЕР_1 .

Після смерті матері здійснили з сестрою захоронення з батьком в одній могилі та звели їм спільний пам`ятник.

На даний час заявниця постійно так зареєстрована і проживає по АДРЕСА_1 . Оскільки даний будинок будував її батько за дозволом на будівництво Березівської міської ради Одеської області, до своєї смерті він ввів будинок в експлуатацію, але належним чином документи на власність не оформив.

Заявниця звернулась з метою реєстрації смерті батька, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України та надала військовий квиток батька, який залишився у заявника. Але, Відділом реєстрації актів цивільного стану заявниці відмовлено, в зв`язку тим що факт смерті реєструється на підставі лікарського свідоцтва про смерть (форма 106/о), фельдшерської довідки про смерть (форма 106- I/o), лікарського свідоцтва про перинатальну смерть, рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів, повідомлення установи виконання покарання або слідчого ізолятора, надіслане з лікарським свідоцтвом про смерть.

Тому,  ОСОБА_2 змушена звернутись до суду з метою встановлення факту смерті мого батька.
Заявниця у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про судовий розгляд через свого представника.
Її представник в судове засідання також не з`явилась, подала 22.04.2026 року заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з направленням нею адвокатських запитів щодо фіксації смерті з метою формування доказової бази. 
Згідно вимог ч.2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. 
За змістом статті 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Частиною 1 статті 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з висновком щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 915/593/17, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а неявка у судове засідання однієї із сторін, належним чином повідомленої про час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи у судовому засіданні.
Відповідно до п.1 ч. 3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Представником заявника необгрунтовано необхідність збирання ним нових доказів і не можливість подання таких разом із заявою про встановлення факту смерті, відповідно до вимог ч.2.ст 83 ЦПК України, а відтак в задоволенні клопотання представника заявника про відкладення розгляду справи, слід відмовити, та розглянути таку на підставі наявних матеріалів у справі. 
Представниця заінтересованої особи не з`явилася у судове засідання, була належним чином повідомлена про судовий розгляд. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Заявниця ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з паспорту НОМЕР_2 . Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_3 її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . 
Як зазначає представник заявниці, ОСОБА_7 (батько заявниці) ІНФОРМАЦІЯ_4 помер, для заявниці та сім`ї це було велике потрясіння, тому вони належним чином не сповістили про смерть батька до лікарні та здійснили поховання батька.
21.01.2026 року Березівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області відмовив заявниці у державній реєстрації факту смерті ОСОБА_7 листом №88/241-19, копія якого знаходиться в матеріалах справи, у зв`язку із відсутністю документів необхідних для реєстрації смерті батька.
Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за одним місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545.
Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину.
Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Чинне законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється.
Відповідно до пункту восьмого частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності.
На підтвердження обставин, викладених у заяві про встановлення факту смерті, заявницею надано лише фото могили, на якій встановлено фото чоловіка з ім`ям на російській мові « ОСОБА_9 ».
Явку свідків в судове засідання заявник також не забезпечила. 
Доказами, які підтверджують факт смерті зокрема можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко - і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.
Надане заявницею фото, за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказів, не може бути доказом факту смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Таким чином, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини викладені заявницею у заяві про встановлення факту смерті батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене, у задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки заявницею не надано належних та допустимих доказів, на підставі яких суд може встановити факт і місце смерті ОСОБА_7 . 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 264, 294, 317-319 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
У задоволені заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа – Березівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті особи - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          Панчишин А.Ю.