ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/36344/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС України в Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 року (суддя Луговська Г.В., м. Дніпро, повний текст ухвали виготовлено 24.12.2025 року) у адміністративній справі №160/36344/25 за позовом Головного управління ДПС України в Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімаріус», ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїду керівника за межі України до погашення податкового боргу, суд –
в с т а н о в и в:
22.12.2025 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі по тексту – позивач) звернулося до ТОВ «Прімаріус» (далі по тексту – відповідач 1), ОСОБА_1 (далі по тексту – відповідач 2), в якому просило встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника ТОВ «Прімаріус» ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу ТОВ «Прімаріус», або настання інших обставин, зазначених в п.87.14 ст.87 Податкового кодексу України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 року позовну заяву повернуто Головному управлінню ДПС у Дніпропетровські області без розгляду.
З ухвалою суду першої інстанції не погодилося Головне управління ДПС у Дніпропетровській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення суду про повернення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. Свої вимоги обґрунтувало тим, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права. На думку апелянта, суд помилково повернув позовну заяву у зв`язку з пропуском тримісячного строку звернення до суду та відсутністю належних доказів вручення податкової вимоги. Апелянт зазначив, що до спірних правовідносин слід застосовувати не загальний тримісячний строк, визначений ч.2 ст.122 КАС України, а п.87.13 ст.87 ПК України, згідно якого право на звернення виникає у разі несплати боргу протягом 240 календарних днів з дня вручення податкової вимоги. Апелянт зазначив, що станом на теперішній час в інтегрованих картках платника податків ТОВ «Прімаріус» обліковується податковий борг на загальну суму 69598076,79 грн. Апелянт зазначив, що він отримав лист, повернення поштового відправлення з відміткою «вручено 31.01.2025 року», що відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України вважається належним врученням. Апелянт зазначив, що відсутність прізвища особи, що підписалася «за довіреністю», не спростовує факт доставки кореспонденції за офіційною адресою платника податків. Апелянт зазначив, що відповідно до підпункту 290.1.352 п.20.1 ст.20, п.87.13 ст.87 ПК України податковий орган має право звернутися до суду д позовом про встановлення тимчасового обмеження у праві виїду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України до погашення податкового боргу. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Повертаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що 22.12.2025 року до суду засобами електронного зв`язку через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ТОВ «Прімаріус» та ОСОБА_1 про встановлення тимчасове обмеження у праві виїзду керівника ТОВ «Прімаріус» ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу ТОВ «Прімаріус» або настання інших обставин, зазначених в п.87.14 ст.87 ПК України, однак, податковий орган не надав жодних обґрунтувань наявності підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду, а також доказів поважності причин його пропуску позивач у заяві не зазначив. Суд не бачив підстав для залишення позовної заяви без руху. Суд першої інстанції керувався частинами 1, 2 ст.122, ч.1 ст.289-2 КАС України; п.87.13 ст.87 ПК України та вважав, що ПК України не містить жодної норми права, якою було б врегульоване питання щодо строку звернення до суду з вищевказаними вимогами. Суд вважав, що правові підстави для звернення до суду згідно зі ст.289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникають через 240 днів від дня вручення платнику податків податкової вимоги, а відповідні повноваження повинні бути реалізовані контролюючим органом в межах тримісячного строку, передбаченого ч.2 ст.122 КАС України, тобто відповідно, становить три місяці з дня виникнення підстав, що дають контролюючому органу право на пред`явлення визначених законом позовних вимог. Суд врахував, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 року по справі №160/7427/25 стягнуто податковий борг з ТОВ «Прімаріус» до бюджету у розмірі 2179071,56 грн. з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, яке набрало законної сили 17.06.2025; виконавчий лист оформлено до видачі 07.07.2025 року, однак, податковий орган не зазначає вказане рішення. Суд врахував, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 року по справі №160/19601/25 стягнуто з ТОВ «Прімаріус» податковий борг до бюджету у розмірі 55814685,89 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків. Суд не врахував вказане рішення суду, оскільки відсутня інформація про набрання законної сили та видачу виконавчого листа. Суд зазначив, що податкову вимогу від 17.01.2025 року №0001408-1305-0436 про повідомлення керівника ТОВ «Прімаріус»» про те, що станом на 15.01.2025 року сума його податкового боргу становить 56776287,07 грн., ТОВ «Прімаріус» отримано особисто 31.01.2025 року. В матеріалах справи є копія поштового повідомлення 0601106182551 про вручення відправлення 31.01.25, однак, копія поштового повідомлення не містить доказів направлення зазначеної вище податкової вимоги, а свідчить лише про відправлення 28.01.2025 о 14:08 якоїсь кореспонденції на адресу ТОВ «Прімаріус», де у графі «вручено» зазначена дата « 31.01.25», а у графі «за довіреністю» міститься підпис невстановленої особи, а тому на думку суду, копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 0601106182551 не може бути належним, достовірним та достатнім доказом вручення ТОВ «Прімаріус» податкової вимоги від 17.01.2025 №0001408-1305-0436. Суд вважав, що 240 календарних днів для сплати ТОВ «Прімаріус» податкового боргу сплинули до звернення з відповідною позовною заявою. 
Матеріалами справи встановлено, що 22.12.2025 року Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулося до суду до ТОВ «Прімаріус» та ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника ТОВ «Прімаріус» ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу ТОВ «Прімаріус», або настання інших обставин, зазначених в п.87.14 ст.87 Податкового кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області 17.01.2025 року сформувало податкову вимогу №0001408-1305-0436, згідно якої , станом на 15.01.2025 року, у ТОВ «Прімаріус» обрахований податковий борг у розмірі 56776287,07 грн. На підтвердження обґрунтованості податкової вимоги, податковим органом до суду надано детальний розрахунок податкового боргу; інтегровану картку ТОВ «Прімаріус»; рішення №178/4-0436 від 14.04.2025 року про стягнення коштів з розрахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачів платіжних послуг/елементів електронних грошей у рахунок погашення податкового боргу стосовно ТОВ «Прімаріус» та довідку про відсутність зобов`язання держави щодо повернення ТОВ «Прімаріус» помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, згідно якої станом на 03.12.2025 року ТОВ «Прімаріус» згідно даних інформаційних систем в інтегрованій картці підприємства обліковується податковий борг у сумі 22301440,69 грн., що підтверджено інтегрованою карткою платника податків ТОВ «Прімаріус».
В матеріалах справи є копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 0601106182551, згідно якого особою по довіреності ТОВ «Прімаріус» 31.01.2025 року вручено поштове відправлення від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (№ повідомлення про вручення 0690093312933).
Відповідно до підпункту 20.1.35-2 п.20.1 ст.20, п.87.13 ст.87 ПК України податковий орган має право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу. У разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу. Вимоги абзацу першого цього пункту не застосовується у разі наявності зобов`язання держави щодо повернення юридичній особі або постійному представництву нерезидента-боржника помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, бюджетного відшкодування податку на додану вартість, якщо загальна сума непогашеної заборгованості держави перед боржником дорівнює або перевищує суму податкового боргу такого боржника.
Відповідно до п.42.2 ст.42, п.45.2 ст.45 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п.42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Відповідно до п.6 розділу IV Порядку надсилання (вручення) податковими органами податкових вимог платникам податків затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року №6106 (в редакції а день направлення податкової вимоги) податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до п.42.2 ст.42 ПК України та п.6 розділу IV Порядку надсилання (вручення) податковими органами податкових вимог платникам податків затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року №610 документи (податкова вимога)вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному п.42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
З огляду на копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 0601106182551, згідно якого особою по довіреності ТОВ «Прімаріус» 31.01.2025 року вручено поштове відправлення від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (№ повідомлення про вручення 0690093312933), Головне управління ДПС у Дніпропетровській області направлено податкову вимогу згідно чинного законодавства.
Відповідно до п.87.13 ст.87 ПК України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Як вбачається з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 0601106182551, згідно якого особою по довіреності ТОВ «Прімаріус» 31.01.2025 року вручено поштове відправлення від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (№ повідомлення про вручення 069009331293), тобто 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, закінчився 28.09.2025 року.
Як вбачається з матеріалів справи, до 28.09.2025 року відсутні докази, що ТОВ «Прімаріус» було погашено податковий борг.
Керуючись ч.2 ст.122 КАС України, строк звернення до суду у Головного управління у Дніпропетровській області закінчився 28.12.2025 року. 
Як вбачається з матеріалів справи, Головне управління у Дніпропетровській області звернулося до суду з даним позовом 22.12.2025 року, тобто в межах строку, передбаченому ч.2 ст.122 КАС України.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про повернення позовної заяви без розгляду. Суд першої інстанції, застосовуючи ч.2 ст.122 КАС України не встановив початок перебігу строку звернення, при цьому робив висновок, що Головним управлінням пропущено строк звернення до суду.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322 КАС України, суд – 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС України в Дніпропетровській області – задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2025 року – скасувати.
Справу №160/36344/25 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.
Ухвала Третього апеляційного адміністративного суду оскарженню не підлягає. 

Головуючий - суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова