ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 676/7846/25
Провадження № 22-ц/820/481/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2025 року (суддя Бондар О.О.).
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд
в с т а н о в и в:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. 
В обґрунтування позову зазначав, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка ухиляється від утримання доньки, матеріальної допомоги добровільно не надає. Донька проживає з батьком та перебуває на його утриманні.
Враховуючи викладене, просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини заробітку/доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. 
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 жовтня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги в сумі 3000 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
Судові витрати в виді судового збору в сумі 1211,20 грн компенсовано за рахунок держави в порядку , визначеному Кабінетом Міністрів України.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. При цьому, посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що між нею та донькою збережені тісні родинні стосунки, вони регулярно спілкуються, скаржниця бере участь у виховані доньки та надає матеріальну допомогу, зокрема купує одяг та речі для забезпечення базових потреб дитини.
Звертає увагу, що скаржниця є особою з інвалідністю ІІ групи та у зв`язку зі станом здоров`я не має можливості постійно працювати та отримувати стабільний дохід, а також змушена проходити лікування у медичних закладах. 
Зазначає, що на її утриманні також перебуває малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Вважає, що визначення розміру аліментів у 1/6 частки доходу є обґрунтованим, співмірним її можливостям та таким, що дозволяє забезпечити інтереси обох дітей.
Крім того, вважає, що судом першої інстанції безпідставно стягнуто витрати на правничу допомогу, з огляду на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів понесених витрат. Зокрема, не надано акт про надання юридичної допомоги, в якому мав бути визначений обсяг виконаних робіт та їх вартість, що передбачено пунктом 4.3 договору про надання правової допомоги.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що сторони з 02 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 червня 2013 року.
Сторони є батьками неповнолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . (а.с. 8)
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 квітня 2025 року у справі № 676/7802/24 припинено стягнення аліментів з 15.11.2024, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн, щомісячно. (а.с. 14)
Відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, ОСОБА_3 зареєстрована та проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка несе обов`язок по утриманню дитини, та врахувавши матеріальне становище відповідачки, дійшов висновку, що стягнення неї аліментів у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде достатнім для належного утримання дитини та співмірним матеріальному становищу платника.
Такий висновок суду, на думку колегії суддів, відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах чинного законодавства.
Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно з ст.ст. 180, 191 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі76,77 ЦПК України).
Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
При цьому, доводи апеляційної скарги про те, що аліменти в розмірі частки доходу на дитину є надмірними, враховуючи матеріальний стан відповідачки, є безпідставними та не підтверджуються відповідними доказами. 
Додані до апеляційної скарги письмові докази, апеляційним судом не приймаються до уваги, адже будь-яких клопотань про приєднання цих письмових документів до матеріалів справи, відповідачкою заявлено не було. Ці докази не були предметом дослідження в суді першої інстанції.
Відповідно до частини 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки наданим позивачем доказам, оскільки, відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Така оцінка доказам у справі надана судом першої інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вірно визначив розмір аліментів на утримання дитини.
Стосовно витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.ч. 2,3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні з позовом до суду першої інстанції, позивачем було надано належні та достатні докази понесених ним витрат на правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги № 2/10 від 02.10.2025, ордер серії ВХ № 1108590, квитанцію до прибуткового касового ордера № 2/10. ( а.с. 3-5)
Умовами договору визначено, що вартість юридичної допомоги, яку адвокат Гав`юк Д.М. надає ОСОБА_1 у орієнтовному розмірі і становить 7100 грн. 
Разом з тим, судом першої інстанції з врахуванням заперечень сторони відповідача зменшено розмір витрат на правничу допомогу до 3000 грн. 
Доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у вказаному розмірі є безпідставними.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 19 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач       І.В. П`єнта

Судді:        А.П. Корніюк

О.І. Талалай