532/476/25 
2/532/29/2026
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2026 р.  м. Кобеляки 

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі: 
головуючого судді - Тесленко Т. В.,
за участі секретаря
судового засідання - Климченко А. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», представник позивача – Какун Анна Станіславівна, до ОСОБА_1 , представник відповідача - адвокат Ніколаєва Юлія Володимирівна, про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

04 березня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», представник позивача – Какун Анна Станіславівна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач вказував, що через невиконання ОСОБА_1 умов укладеного кредитного договору № 102486561 від 12.11.2021 з ТОВ «МІЛОАН», договору позики № 77894894 від 31.10.2021 укладеного з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в нього утворилася заборгованість на загальну суму 85 483,19 грн, яку позивач за договорами факторингу № 16072024 від 16.07.2024 та №14/06/21 від 14.06.2021 прохав стягнути з відповідача та суму понесених ним судових витрат.
Ухвалою суду від 11.03.2025 відкрито повадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 08.04.2025.
02.04.2025 від відповідача та його представника – адвоката Ніколаєвої Ю. В. надійшов відзив на позов, в якому вони наполягали відмовити в задоволенні позовних вимог.
08.04.2025 сторони в судове засідання не з`явилися.
Від представника позивача – Мельник І. С. 07.04.2025 надійшла відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів від АТ «Універсал Банк» (м. Київ, вул. Автозаводська,54/19) , а саме:
- інформацію про наявність у ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , карткових рахунків, відкритих у банку станом на 31.10.2021;
- інформацію щодо належності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , карткового рахунку № НОМЕР_2 ;
- виписку по рахунку за номером картки № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- інформацію про надходження з 12.11.2021 по 17.11.2021 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошових коштів у сумі 14 652,00 грн;
- інформацію про надходження з 31.10.2021 по 07.12.2021 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошових коштів у сумі 10 000,00 грн.
08.04.2025 представник відповідача Ніколаєва Ю. В. надала суду клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості підготувати вмотивовані заперечення на відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів.
Ухвалою суду від 08.04.2025 відкладено розгляд справи на 28 травня 2025 року та витребувано вказані докази.
15.04.2025 сторона відповідача подала запереченн на відповідь на відзив, в якій прохала відмовити в задоволенні позовних вимог та застосувати позовну давність.
В подальшому від представника позивача неодноразово надходили ідентичні клопотання про витребування доказів.
07.07.2025 в судовому засіданні представник відповідача - адвокат Ніколаєва Ю. В. не заперечувала проти задоволення заявлених клопотань.
Однак, під час складання письмової ухвали, суд виявив, що заявлене представником позивача клопотання від 29.05.2025, яке є ідентичним з клопотанням від 08.04.2025, було вже задоволено ухвалою суду від 08.04.2025, а 01.05.2025 на виконання цієї ухвали суду надіслані докази (а.с.249-253). 
В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями сторін.
У цивільній справі проведено судовий розгляд та суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення й час його проголошення в судовому засіданні 22.09.2025.
Під час вивчення матеріалів справи виникла потреба у з`ясуванні додаткових обставин справи щодо обґрунтування застосування позовної давності, тому необхідно заслухати думку представника позивача із зазначених питань.
22.09.2026 ухвалою суду поновлено судовий розгляд цивільної справи та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки Полтавської області о 09 годині 00 хвилин 10 листопада 2025 року.
Сторони в судове засідання не з`явилися, представник відповідача прохала розгляд справи проводити без неї та заперечувала проти задоволення позовних вимог з мотивів, що викладені нею у відзиві на позов.
Розгляд справи відкладено на 10.12.2025, який в подальшому неодноразо відкладався через неявку сторін.
26.03.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення й час його проголошення в судовому засіданні 03.04.2026.
Суд, перевірив та дослідив матеріали справи, повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінює докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку.
В матеріалах справи зазначено, що 12 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 102486561.
16.07.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого, ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «Мілоан» Права Вимоги до боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу № 16072024 від 16.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 44 225,00 грн., з яких:
- 10 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 33 125,00 грн – сума заборгованості за відсотками;
- 1100,00 грн – заборгованості за комісією.
Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своє зобов`язання, оскільки після відступлення позивачеві прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежа для погашення існуючої заборгованості.
Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором.
Незважаючи на це, відповідач повністю не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому Кредит в строки, передбачені договором позики.
З часу отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
31 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77894894.
14.06.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а останнє приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Права Вимоги до боржників.
Відповідно до Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 41 258,19 грн., з яких:
- 14 652,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 26 606,19 грн – сума заборгованості за відсотками.
Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав своє зобов`язання, оскільки після відступлення позивачеві прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежа для погашення існуючої заборгованості.
Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором.
Незважаючи на це, відповідач повністю не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому Кредит в строки, передбачені договором позики.
З часу отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом."
Наразі відповідач має непогашену загальну заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за двома договорами в сумі 85 483,19 грн, що й прохав позивач стягнути з ОСОБА_1 .
У відзиві на позов сторона відповідача посилається на те, що позивачем не надано суду належних, допустимих і достовірних доказів того, що йому після укладення кредитного договору було видано кредит саме в сумах заявлених позовних вимог. Визначення даних сум в кредитних договорах не свідчить про отримання саме в цьому розмірі кредиту відповідачем і виконання кредитодавцями своїх зобов`язань по договорах. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачу, на який строк, правильність нарахування відсотків кредитором, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем, також не надано належних та достатніх доказів того, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» від ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перейшло право вимоги за кредитними договорами.
На дату укладення договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, договір кредитної лінії № 77894894 від 12.11.2021 року ще не був укладений між "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем, що унеможливлює перехід прав вимог за таким договором. 
Відсутність переходу права вимоги від первісного кредитора (ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів") до ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів" унеможливлює здійснення подальших відступлень такого права вимоги, а відтак права позивача не є порушеними, оскільки він не є кредитором за договором кредитної лінії № 77894894 від 12.11.2021 року, що був укладений ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 .
Розрахунок заборгованості, який долучено позивачем, за своїм правовим характером є одностороннім арифметичним розрахунком суми боргу, які на думку позивача, має сплатити відповідач і не підтверджує наявність заборгованості, заявленої позивачем до стягнення.
Відповідач заперечує наявність боргу в заявленому до стягнення розмірі та вважає, що за відсутності первинних документів неможливо встановити обставини, які на пряму впливають на правильність визначення суми заборгованості, зокрема: розмір нарахованих позивачем коштів, в т.ч. процентів, пені, штрафів, а також дати та порядок здійснення останнім таких нарахувань; розмір сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості; порядок розподілу позивачем коштів (скільки було направлено на погашення відсотків тіла/штрафів/пені), сплачених відповідачем на виконання договору.
Відповідач вважає, що позивачем не доведено ні набуття ним права вимоги за кредитним договором № 77894894 від 31.10.2021 до ОСОБА_1 , ні наявності у ОСОБА_1 заборгованості, заявленої позивачем до стягнення за кредитним договором № 102486561 від 12.11.2021.
Тому, прохає відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Сторона відповідача повідомила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судовий витрат, які поніс ОСОБА_1 складаються із витрат на правничу допомогу, розмір якої буде надано після закінчення розгляду справи у відповідності до норм чинного законодавства.
У відповіді на відзив, представник позивача зазначає, що відповідачем укладено договори щодо отримання кредитних коштів, а саме: 
- Кредитний договір № 102486561 від 20 грудня 2021 року, відповідно до якого 12 листопада 2021року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 102486561. Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та \або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до Розділу 6 Кредитного договору, Порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації Позичальника;
- Кредитний договір № 77894894 від 31 жовтня 2021року відповідно до якого 31 жовтня 2021року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір Позики № 77894894 (далі – Кредитний договір). Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п.12, п.20 Договору.
Відповідно до умов вказаних договорів, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені безпосередньо на сайті Позикодавця, та зі змістом яких Відповідач був ознайомлений на момент укладення Договорів, Відповідач розумів, що Договори укладається Сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням Інформаційно-телекомунікаційної системи Позикодавця, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у Сторін Договору позики виникають цивільні права та обов`язки. 
Порядок укладення (підписання) договорів передбачає направлення електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти Договір в електронній формі та його підписання Сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. 
Підписуючи Електронне повідомлення Одноразовим ідентифікатором, Позичальник засвідчує, що його Акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами Оферти. Сформовані таким чином електронні підписи накладаються на Договір. Після підписання такими електронними підписами Договору його умови вважаються прийнятими, а Договір позики є укладеним. На підписаний Договір накладається кваліфікована електронна печатка Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу. Договір позики зберігається в електронному вигляді в Особистому кабінеті Позичальника, а також направляється Позичальнику на електронну пошту. 
Також, укладаючи Договори, Позичальник засвідчив, що погоджується, що Електронний підпис з Одноразовим ідентифікатором є аналогом його власноручного підпису, а також усвідомлює правові наслідки такої згоди. 
Відповідно до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договорів.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Сторони узгодили розмір кредитів та позик, грошову одиницю, в якій надано кредити та позики, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договорів в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Позивач зауважує, що для укладення вказаних вище договорів в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариств позичальником власноруч.
Отже, відповідно до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні договорів.
Укладання угоди без заповнення Заявки Клієнтом є неможливим так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на вебсайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором (Позикодавцем) не було б укладено, що і є доказом фактичного підписання оригіналів кредитних договорів та надання йому примірника оригіналів договорів. 
Позивач вважає, що ним доведено факт укладання вказаних вище договорів Відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.
Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором № 102486561 від 12.11.2021.
Відповідно до умов укладеного договору передбачено умови та строки нарахування відсотків на користування коштами, а саме: у Кредитному договорі №102486561 від 12.11.2021 (далі – Кредитний договір) укладеному з ТОВ «МІЛОАН», передбачено: Відповідно до п.п.1.1., 1.2 Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 10000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності (далі – кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.Відповідно до п.п.1.3. Кредит надається строком на 25 днів, з 12.11.2021. Відповідно до 1.4. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 07.12.2021. Відповідно до п.п. 1.5.1. Комісія за надання кредиту: 1100,00 грн., яка нараховується за ставкою 11.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п.п. 1.5.2. Проценти за користування кредитом: 3125,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.п. 1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. п.1.7. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього Договору. Відповідно до п.п. 2.1. Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. Відповідно до п.п. 2.2.1. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. 2.2.3. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. Відповідно до п.п. 2.3. Пролонгація: Відповідно до п.п 2.3.1. Продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. п. 2.4.1. Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п.1.4. Договору, а у випадку пролонгації – не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. п. 2.4.2. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений п.1.4. Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строкукредитування визначеного згідно п.1.3 та п.2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4 , п.3.2.5 Договору. Відповідно до п.п. 4.2. У разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Відповідно до п.п. 6.3. Приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що: • він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору; • він не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; • вся інформація надана Товариству, в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; • він відповідає вимогам Заявника, що встановлені розділом 2 Правил; • він не є військовослужбовцем та не проходить один з видів військової служби, визначених ч.6 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в момент укладення цього Договору. Відповідно до п.п. 9.4. Будь-які ризики, пов`язані з істотною зміною обставин, з яких Позичальник виходив при укладенні цього Договору, Позичальник приймає на себе, і такі обставини не є підставою для зміни або розірвання Договору, а також невиконання Позичальником зобов`язань за цим Договором. Тобто відсотки нараховувались відповідно до умов пунктів 1.3, 1.4, 1.5, 1.5.1, 1.5.2, 1.6, 2.3, 4.2 Кредитного договору, що підтверджується розрахунком заборгованості, доданим до матеріалів позовної заяви. Отже, Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами за кредитним договором № 77894894 від 31.10.2021. 
Відповідно до п.1. за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до п.2.1 Сума Позики 14652,00 грн. Строк позики 30 днів. Базова процентна ставка/день 1,99% (фіксована). Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою за день становить 2,70%. Знижена процентна ставка – 0,6965%. Відповідно до п.4. Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики. Відповідно до п. 5 Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що: Відповідно до п.п. 5.1. Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до п.п. 5.2. Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі (копія правил додавалась до позовної заяви та містяться в матеріалах справи). п.13. Договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст.6, 627 ЦК України. Відповідно до п.19. Інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. Вищевказані Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору позики (знаходиться у загальному доступі https://mycredit.ua/ua/archived_info), в редакції від 12.08.2021, чинній на момент укладення Договору позики, знаходяться у загальному доступі та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Саме цими правилами, як і Договором позики встановлюється повний порядок та умови погашення кредиту, які передбачені договором між сторонами. 
Разом з тим зазначаємо, що відповідно до пункту 6 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» визначено порядок нарахування, сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів і порядок повернення позики, а саме:
- Пункту 6.1 за користування позикою Позичальник сплачує Товариству Проценти у розмірі, визначеному у Договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отримані суму Позики та Проценти за користування нею відповідно до умов укладеного Договору позики; 
- Пункту 6.2 Проценти за користування Позикою нараховуються на суму Позики (її залишок), виходячи із строку фактичного користування Позикою.; 
- Пункту 6.3 нарахування процентів за користування Позикою починається з дати зарахування коштів на платіжну картку Позичальника та нараховується за базовою процентною ставкою, зазначеною в договорі позики, за кожен день (календарну дату) користування Позикою, включаючи день (дату) видачі Позики та включаючи день (дату) її повернення; 
- Пункту 6.5 У раз неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування - 9.7. Якщо під час дії особливих умов виконання Договору позики, встановлених для Позичальника в рамках програми лояльності, Позичальником буде допущено порушення умов, визначених правилами програми лояльності, особливі умови виконання Договору позики для Позичальника втрачають силу, а нараховані згідно умов Договору позики Проценти підлягають перерахуванню за базовою процентною ставкою, розмір якої зазначається в Договорі позики, та оплаті Позичальником в повному обсязі на загальних умовах за весь період дії Договору позики і незалежно від запропонованих особливих умов Програми лояльності, що і було зроблено Первісним кредитором 20.11.2021, відповідно до розрахунку заборгованості.
Отже, нарахування відсотків здійснювалось за умовами Договору позики та Додатків до нього. Отже, Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків в зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Відповідач розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, в цілому заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором відповідач також суду не надав.
Відповідачем при підписанні Кредитних договорів та Договорів Позики не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначеного договору. 
Також за весь період перебування права вимоги за зазначеними вище Договорами у ТОВ «ФК «ЄАПБ», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до боржника. Відтак, Позивач лише просить суд стягнути із Відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором.
Жодна вимога про стягнення заборгованості за Кредитним договором та Договором позики, не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафи, пені). Також згідно з Кредитним договором та Договором Позики, підписаних Відповідачем, прямо зазначено, що Відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Крім того, зі змісту договорів вбачається, що в них визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, а саме прямо зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Жодних заперечень з приводу того, що Відповідач не погодився з Правилами надання кредиту, позики Відповідачем при укладенні договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку Відповідача, щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час їх підписання, до суду не подано. 
У випадку неповного розуміння умов договору позики у Відповідача була можливість відмовитися від підписання такого договору, якою він не скористався. 
Інформація надана Первісними кредиторами з дотриманням всіх вимог законодавства, викладена їх в чіткій, зрозумілій та доступній формі, при цьому саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Первісних кредиторів. Отже, підписавши договори, Відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з їх умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту, позики до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів. 
Тому, укладені Кредитні договори було підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Під час укладення договорів не було порушено Закон України «Про захист прав споживачів».
Позивач вважає, що надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладання Кредитних договорів та Договорів Позики між Відповідачем та Первісним кредитором, та для обґрунтування розміру заборгованості Відповідача, вказаної у позовні заяві.
Розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.
Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Відсотки, які просить стягнути Позивач, нараховані за понадстрокове користування кредитом, за відсотковою ставкою передбаченою Кредитним договором.
Відповідно до наданих Позивачем розрахунків вбачається, що нарахування заборгованості за відсотками здійснювалось тільки Первісними кредиторами, виключно в межах періоду кредитування, вказаного у Кредитних договорах та Договорах Позики.
Відповідно до заперечень на відповідь на відзив, сторона відповідача вказує те, що жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позовній заяві, а саме, що відповідач отримав кредит за договором та наявність заборгованості за наданим кредитом, матеріали справи не містять. 
Факт переходу права вимоги за договором № 778944894 не доведений.
Відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення заборгованості. 
Факт зміни кредитора з ТОВ «МІЛОАН» на ТОВ "ФКЄАПБ", не підтверджений нарахування відсотків за спірними кредитними договорами здійснено з порушенням вимог закону, оскільки здійснювалось після закінчення строків кредитування, визначених кредитним договором. 
При цьому право позивача, як і первісного кредитора нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строків дії договору - 07.12.2021 (щодо кредитного договору від 12.11.2021 №102486561) та , а тому, починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону. 
Відповідно до розрахунку заборгованості нарахування відсотків щодо кредитного договору від 12.11.2021 №102486561 здійснювалось за період з 12.11.2021 по 05.02.2022. 
Водночас, згідно з п.1.2. Договору кредит надається строком на 25 днів, з урахуванням дати укладення договору 12.11.2021- до 07.12.2021. При цьому згідно п.1.3 Паспорту споживчого кредиту орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування складає 14225 грн 00 коп., яка і була погоджена сторонами у графіку платежів - додатку 1 до кредитного договору. Таким чином, заборгованість за відсотками нараховувалася й з 08.12.2021, тобто поза межами строку дії договору. 
Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. 
В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Тобто, право ТОВ «МІЛОАН» та Позивача нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 07.12.2021, а тому, починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону.
Згідно з пунктом 2.3. Договору позики орієнтовна загальна вартість договору позики – 17 713 грн 54 коп. Отже, заборгованість за відсотками нараховувалася і після 30.11.2021, тобто поза межами строку дії договору.
Щодо пропуску позивачем строку позовної давності.
Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи кінцеву дати повернення кредитів 07.12.2021 та 31.11.2021, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом 04.03.2025 р., тоді як про неналежне виконання кредитного договору кредитодавцям стало відомо 07.12.2021 та 31.11.2021 , – кінцева дата повернення коштів за кредитним договором.
Тобто відлік трирічного строку позовної давності почався 07.12.2021 та 31.11.2021, і закінчився 07.12.2024 та 31.11.2024 р. 
Таким чином позивачем пропущено строк, протягом якого він міг звернутись за захистом свого порушеного права, тому сторона відповідача прохала суд у задоволенні позову відмовити.
Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши всі надані та витребувані докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
За змістом частин першої та другої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).
У постанові Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №572/1169/17 указано, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
У спірних правовідносинах позивачем, як правонаступник кредитор, заявлено позов до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором оформленим у вигляді спеціальних умов для короткострокового кредиту договору кредитної лінії із додатковою угодою до них, які містять персональні дані позичальника.
Обґрунтовуючи право вимоги за цим позовом позивач посилався на загальні умови договору кредитної лінії; паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма).
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України«Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з вимогами статей 12, 13, 81ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Наявні у справі докази, підтверджує укладення між сторонами договорів кредиту та позики та перерахування кредитних коштів позичальнику.
Зокрема, 01.05.2025 до суду надійшов доказ, який був витребуваний судом за клопотанням представника позивача, а саме довідка про рух коштів по картці відповідача від 28.04.2025. 
Відповідно до зарахувань на картку АТ «Універсал Банк», що належить відповідачу ОСОБА_1 , у період з 31.10.2021 по 07.12.2021, зокрема, відбулося зарахування крединих коштів 31.10.2021 в сумі 14 652,00 грн (а.с.253 т.1) та 12.11.2021 в сумі 10 000,00 грн ( а.с. 251 на звороті т. 1). 
Вказані дати та суми збігаються з датами укладення кредитного договору від 12.11.2021 (сума кредиту 10 000,00 грн) та договору позики від 31.10.2021 (сума кредиту 14 652,00 грн), що свідчить про одержання коштів у кредит та позику відповідач. 
У справі відсутні докази про те, що відповідач звертався до первісних кредиторів з заявами про неукладення з ними цих кредитних договорів та помилковим зарахуванням вказаних кредитних коштів на його картку.
Наявність заборгованості позичальника за тілом кредиту в розмірі 10 000,00 грн. та 14 652,00 грн відповідає розрахункам заборгованості.
Доказів на спростування належності відповідних розрахунку відповідачем не надано, як і доказів повного або часткового виконання зобов`язання на користь первинного кредитора чи його правонаступника. Тоді як належність виконання зобов`язання є предметом доказування і у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформульованої у справі №913/618/21 від 08.06.2022.
Стосовно заявленого відповідачем клопотання про пропущення позивачем строку позовної давності.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості захистити своє право чи інтерес через суд.
Частинами першою, п`ятою статті 261ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, якщо суд не визнає поважними причини пропущення позовної давності (частини четверта, п`ята статті 267 ЦК України).
Позивач звернувся в суд із позовом 04.03.2025, заявивши до стягнення із відповідача заборгованість за кредитним договором № 102486561 від 12.11.2021 та договору позики № 77894894 від 31.10.2021.
Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантійу зв`язкуз поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
У постановах Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №679/1136/21 та від 20.04.2023 у справі №728/1765/21 зазначено, що у пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУкраїни у редакції Закону України від 30.03.2020 №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Крім того, Законом України від 15.03.2022 №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, який набрав чинності 17.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
Таким чином, пред`явлення позову відбулося у межах позовної давності з огляду на те, на вказані вище Закони, та на час подання позову перебіг позовної давності не закінчився.
Під позовною давністю слід розуміти строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в установленому порядку позову до суду.
На відміну від позовної давності, процесуальні строки - це строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії учасниками судового процесу. Такі строки спрямовані на обмеження у реалізації саме процесуальних прав особи у відповідному судочинстві.
У справі строк позовної давності, протягом якого позивач має можливість отримати судовий захист порушеного матеріального права, пред`явивши позов до суду, продовжено в силу закону у зв`язку із встановленням карантину на всій території України, а в подальшому запровадженням воєнного стану, а тому обґрунтування причин, за яких запроваджені обмеження впливали на дії позивача, не вимагається.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Суд має право зменшити розмір відсотків до розміру заборгованості за тілом кредиту, з огляду на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), де зазначено на право суду зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання у випадку зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановлення її в розмірі, який в два та більше разів перевищує відсотки, які передбачені в рамках первісного строку договору виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. 
Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) вказано: «Суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. 
Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання»
Згідно з умовами Договору про споживчий кредит № 102486561 від 12.11.2021, відсоткова ставка за користування кредитом складає 1,25% в день, стандартна 5% в день, реальна річна процентна ставка 17 062,00% річних, що є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі 33 125,00 грн, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту 10 000 грн, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України
Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на ч. 4 ст. 42 Конституції участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту (рішення КСУ від 11.07.2013 р.№ 7-рп/2013).
З огляду на наведене, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків за невиконане зобов`язання відповідача, який визнав, що уклав договір кредиту та відповідно до додатку № 1, де встановлена реальна річна ставка кредиту, був обізнаний по суму повернення процентів, та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважаю за необхідне та можливе стягнути з ОСОБА_1 тіло кредиту в розмірі 10 000,00 грн, зменшивши розмір відсотків з 33 125,00 грн до розміру заборгованості за кредитом в сумі 10 000,00 грн.
Щодо стягнення комісії за надання кредиту в сумі 1100,00 грн, яка нараховується за ставкою 11% від суми кредиту одноразово, то ця вимога підлягає задоволенню, оскільки вказана сума заздалегідь була погоджена сторонами в договорі.
Щодо договору позики № 77894894 від 31.10.2021, то позиція відповідача, що згідно з пунктом 2.3. Договору позики орієнтовна загальна вартість договору позики – 17 713 грн 54 коп., а заборгованість за відсотками нараховувалася після 30.11.2021, тобто поза межами строку дії договору, то з розрахунку заборгованості, надано позивачем, встановлено, що відсотки нараховані в межах 30 днів і станом на 27.10.2023 за реєстром боржників № 11 становили суму 26 606,19 грн.
Враховуючи, що стороною відповідача не надано суду контррозрахунку відсотків за вказаним договором, який він вважає правильним та належним, то позовні вимоги за цим договорм потрібно задовольнити в повному обсязі.
Згідно з Правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. … неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".
При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання зі сплати існуючої заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в Кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. 
Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Оскільки заявлені позивачем вимоги знайшли в суді своє підтвердження, то потрібно стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ЄДРПОУ 35625014, ІВАN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за:
- Договором про споживчий кредит № 102486561 від 12.11.2021 в сумі 21 100,00 (двадцять одна тисяча сто грн 00 коп) грн., з яких:
- 10 000,00 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 10 000,00 грн – сума заборгованості за відсотками;
- 1 100,00 грн – заборгованості за комісією.
- Договором позики № 77894894 від 31.10.2021 в сумі 41 258,19 грн, з яких:
- 14 652,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 26 606,19 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Загальна сума заборгованості, що підлягає до стягнення становить – 62 358,19 ( шістдесят дві тисячі триста п`ятдесят вісім грн 19 коп).
В задоволенні решти позовних вимог потрібно відмовити. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме: 62 358,19 грн х 100/ 85 483,19 грн = 73% х 3 028,00 грн = 2 210,44 грн.

Враховуючи, що представник відповідача – адвокат Ніколаєва Ю. В. подала заяву про надання доказів понесених відповідачем судових витрат на правову допомогу в п`ятиденний строк з дня винесення судового рішення, тому їй потрібно встановити строк до 07 квітня 2026 року для подання цих доказів.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», представник позивача – Какун Анна Станіславівна, до ОСОБА_1 , представник відповідача - адвокат Ніколаєва Юлія Володимирівна, про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ЄДРПОУ 35625014, ІВАN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») загальну суму заборгованості 62 358,19 (шістдесят дві тисячі триста п`ятдесят вісім грн 19 коп) за:
Договором про споживчий кредит № 102486561 від 12.11.2021 в сумі 21 100,00 (двадцять одна тисяча сто грн 00 коп) грн, з яких:
- 10 000,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 10 000,00 грн. – сума заборгованості за відсотками;
- 1 100,00 грн – заборгованості за комісією.
Договором позики № 77894894 від 31.10.2021 в сумі 41 258,19 грн., з яких:
- 14 652,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 26 606,19 грн. – сума заборгованості за відсотками.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (м. Київ, вул. Симона Петлюри,30, ЄДРПОУ 35625014, ІВАN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») суму понесених судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2 210,44 грн (дві тисячі двісті десять грн 44 коп).
Встановити стороні відповідача пятиденний строк, а саме до 07.04.2026 для надання доказів понесених відповідачем судових витрат на правову допомогу. 
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду 
03.04.2026 складено повне судове рішення.  

Суддя