справа № 165/403/26
провадження № 3/165/523/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Гайворонський О.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580877 від 01.02.2026 зазначено, що 01 лютого 2026 року о 20 год 15 хв ОСОБА_1 , керуючи на автодорозі Р15 79 км в м. Нововолинську автомобілем марки "Пежо 301", реєстраційний номер НОМЕР_1 , не врахував безпечної швидкості руху для постійного контролю за дорожньою обстановкою та здійснив наїзд на собаку, яка бігла по проїжджій частині, в результаті чого транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень, тим самим порушив п.12.1 ПДР України. В діях ОСОБА_1 вбачається адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходили. Про місце розгляду справи останній також повідомлений під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Судом вжито всіх заходів, передбачених законодавством, для інформування особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про розгляд справи. Крім цього, на офіційному сайті Нововолинського міського суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їх частин, інформації про призначені судові засідання.
Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд встановив такі фактичні обставини та застосовує до них наступні норми права.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 допустив порушення п.12.1 ПДР України, відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно наявний у матеріалах справи письмових пояснень ОСОБА_1 , він рухався на автодорозі Р15 79 км в напрямку м.Львова зі швидкістю 30 км/год та, побачивши на проїжджій частині собаку, яка переходила дорогу, почав гальмувати, проте вчинив наїзд на неї, чим заподіяв механічні ушкодження своєму автомобілю на суму 50 000 грн. 

На підставі досліджених письмових доказів, суд дійшов висновку про відсутність належних, допустимих та достатніх доказів того, що ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху для постійного контролю за дорожньою обстановкою, тим самим порушив п.12.1 ПДР України, а також, що його дії є в прямому причинному зв`язку із наїздом на тварину.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
За вимогами ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього кодексу.
При цьому суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, або з цього приводу надавати стороні будь-яку перевагу, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Суд зауважує, що самі по собі протоколи про вчинення адміністративних правопорушень без підтвердження іншими допустимими та належними доказами, не можуть бути єдиними та достатніми доказами вчинення таких правопорушень. 
Таким чином, з врахуванням наданих суду доказів і норм законодавства, що регулюють правовідносини, суд дійшов висновку про недоведеність наявності та відсутність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.247, ст.284 КУпАП, 
постановив:
Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП провадженням закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя        Олександр ГАЙВОРОНСЬКИЙ