02 квітня 2026 року

Справа № 642/6096/23
Провадження № 2/642/112/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року м. Харків
Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді      Проценко Л.Г., 
за участі секретарів судового засідання   Гойко Т.Є., Шевченко Т.В.,
представників позивача   Лоскот М.І., Шевченко В.Я.,
представника відповідача     Жукової В.М., 
розглянувши у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач КП «Харківські теплові мережі» звернувся до Холодногірського (кол. Ленінського) районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, що отримані за адресою АДРЕСА_1 , за період з 01.12.2021 по 01.06.2023 в сумі 26 903 грн. 17 коп.
В обґрунтування позову зазначено, що відповідачу, на праві власності, згідно договору купівлі-продажу № 681 від 23 лютого 2017 року, належать нежитлові приміщення першого поверху № 27,29,30,31,32,33 в літ А-7 будинку АДРЕСА_1 . В порушення Правил користування тепловою енергією ОСОБА_1 договір купівлі-продажу теплової енергії не укладав, а користується нею без договору та без оплати.
Відповідно до складеного акту обстеження системи теплопостачання від 21 жовтня 2019 року № 177/1361 та 15 грудня 2021 року № 177/2118 система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актами про підключення/відключення вбудованого споживача до джерела теплової енергії за 2021-2023 роки. Житловий будинок, у якому розташовані нежитлові приміщення оснащений приладом обліку теплової енергії, розрахунок вартості спожитої ОСОБА_1 теплової енергії на потреби опалення здійснювався на підставі показань приладу обліку встановленого у будинку з урахуванням максимального теплового навантаження на нежитлові приміщення, які належать відповідачу. Відповідно до складеного акту обстеження системи теплопостачання від 21 жовтня 2019 року № 177/1361 та 15 грудня 2021 року № 177/2118 система опалення зазначених приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.10.2023 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
26.01.2024 через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 , вх. №1780/24, про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 
Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 26.01.2024 клопотання було представника відповідача було задоволено та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.
26.01.2024 через систему «Електронний Суд» надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування якого вказано, що  ОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , як власник нежитлових приміщень першого поверху загальною площею 114 м2. Нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , було придбано за відсутності опалювальних приладів. Опалювальні прилади демонтовано, відсутнє підключення до централізованого опалення, внутрішньо будинкові магістралі (стояки), через які подається тепло мешканцям на верхні поверхи заізольовані, покриті теплоізоляційним матеріалом, що виключає втрату теплоенергії для теплопостачальника, що підтверджується запереченнями до акту обстеження системи теплоспоживання від 21.10.2019, які додано позивачем до матеріалів позовної заяви.
Договірних відносин між ОСОБА_1 та КП «Харківські теплові мережі» щодо надання послуг з централізованого опалення укладено не було. На підставі яких даних було відкрито позивачем особовий рахунок НОМЕР_1 відповідачу не відомо. Жодних фактичних доказів щодо об`ємів споживання теплової енергії відповідачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 позивачем не надано. 
Додані до позовної заяви відомості обліку споживання теплової енергії у житловому будинку по АДРЕСА_1 за період з 01.12.2021 по 01.06.2023 із загальним об`ємом споживання теплової енергії як населенням, так і власниками нежитлових приміщень першого поверху без встановлення об`єму споживання теплової енергії безпосередньо одним із власників нежитлового приміщення першого поверху ОСОБА_1 , за умови відсутності у нього опалювальних приладів та заізольованих внутрішньо будинкових магістралей (стояки), жодним чином не підтверджує об`єм споживання теплової енергії, на підставі якого здійснено нарахування заборгованості ОСОБА_3 .
Розрахунки теплового навантаження, які було додано до матеріалів позовної заяви, оскільки до розрахунку не надано кваліфікаційного сертифікату спеціаліста, який його склав, що є підставою вважати такі розрахунки неналежними та недопустимим доказами у справі. У 2021р. відповідач ОСОБА_1 неодноразово повідомляв КП «Харківські теплові мережі» що офісне приміщення ним було придбано з демонтованими опалювальними приладами колишніми власниками приміщення, відсутнє підключення до централізованого опалення, внутрішньо будинкові магістралі (стояки), через які подається тепло мешканцям на верхні поверхи, покриті теплоізоляційним матеріалом, що виключає втрату теплоенергії для теплопостачальника. Посилання позивача на вказану в розрахунках спожиту теплову енергію, без належного документального підтвердження такого розрахунку та вихідних даних - є безпідставними.
Позивач у своїй позовній заяві, як на підставу розрахунків вартості послуг з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 по 01.06.2023 посилається на вимоги: Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 (втрата чинність 01.05.2022 року); Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Мінбуду від 31.10.2006 № 359 (втрата чинність 25.01.2019); Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830; Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої наказом Мінрегіонбуду 22.11.2018 № 315.
Крім того, позивач зазначає, що: «Необхідно враховувати, що відповідно до пункту 3 розділу VI Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (із змінами), якщо у багатоквартирному будинку до дня завершення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, співвласниками багатоквартирного будинку прийнято рішення про визначення моделі організації договірних відносин з виконавцем послуги з постачання теплової енергії, то нарахування за спожиту теплову енергію проводиться відповідно до Правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830. У випадку дії договірних відносин передбачених Правилами № 830 розподіл теплової енергії проводиться відповідно до вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за № 1502/32954 (далі Методика № 315). Методика № 315 встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії тощо. Якщо співвласниками багатоквартирного будинку не прийнято рішення про визначення моделі організації договірних відносин з виконавцем послуги з постачання теплової енергії, то і нарахування за спожиту теплову енергію проводиться відповідно до Правил № 630.»
При цьому, констатуючи факт невизначення співвласниками моделі організації договірних відносин, позивач у своїх подальших обґрунтуваннях посилається саме на Правила № 830 та Методику № 315.
В свою чергу, при розгляді Розрахунку нарахувань, згідно яких визначено суму коштів, яка на думку позивача, підлягає стягненню з відповідача, взагалі неможливо визначити, якою методикою користується позивач.
Актами обстеження системи теплопостачання об`єкту підтверджується: нежитлові приміщення площею 114 кв.м., що належать відповідачу, має окремий вхід з вулиці, тобто, місця загального користування фактично не використовується і не мають відношення до приміщень відповідача, більше того, відповідач не має змоги впливати на стан утеплення, (а відтак і на втрати теплової енергії) в місцях загального користування будинку, які в свою чергу впливають на загальні витрати на опалення всього будинку. Факт включення або не включення позивачем витрат на опалення місць загального користування до загального розрахунку витрат з доданих розрахунків - не прослідковується; система теплопостачання 7-поверхового житлового будинку єдина, не відокремлена від нежитлових приміщень, «нежитлові приміщення розташовані в тепловому контурі житлового будинку». В свою чергу переліки споживачів, розташованих в житловому будинку, наявні в вище зазначених Актах містять тільки 6 прізвищ. Відповідно до п.12 р. IV “ Методики № 315 «Обсяг теплової енергії, витрачений на загальпобудипкові потреби опалення будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/ опалюваннх площ їх житлових/нежитлових приміщень» 
Але, ані з тексту позовної заяви, ані з доданих до них розрахунків неможливо встановити, чи включені до розрахунку розподілу витрат - приміщення верхніх поверхів, чи, всупереч вимогам зазначеної Методики № 315, розрахунок втрат проведений тільки для деяких нежитлових приміщень першого поверху. Розрахунок теплового навантаження, виконаний згідно «КТМ 204 України 244-94» доданий до позовної заяви містить дані що викликають сумніви в його об`єктивності, оскілки серед вихідних даних для розрахунку містить дані щодо температури внутрішнього повітря t в.п. =5 Со. Тобто розрахунок виконано за умови, що температура внутрішнього повітря в приміщеннях, які, за твердженням позивача отримують послуги з теплопостачання - не перевищує +5 Со, що суперечить санітарним нормам.
Зазначений розрахунок, доданий до позовної заяви, не передбачений ані Правилами № 630, ані Методикою №315. Дані розрахунку не простежуються в подальшому Розрахунку нарахувань, згідно яких визначено суму коштів, яка на думку позивача, підлягає стягненню з відповідача. В цілому розрахунок суми, заявленої позивачем до стягнення виконаний без зазначення будь-яких вихідних даних, та без достатнього нормативно-правового обґрунтування, що унеможливлює здійснення контррозрахунку без залучення спеціалістів відповідного профілю, що надає можливість зловживань з боку позивача, та є порушенням права відповідача на об`єктивний та неупереджений розгляд справи. Відповідно, наданий розрахунок заборгованості з 01.12.2021 по 01.06.2023 здійснено з суттєвими порушеннями, отже такий розрахунок не може бути прийнято до уваги у якості належного та допустимого доказу існування заборгованості у сумі 26903,17 грн.
Просила суд в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно спожитої теплової енергії у сумі 26903,17 грн., відмовити в повному обсязі.
07.05.2024 на адресу суду від представника позивача Карачевцева В.Є. надійшла відповідь на відзив, згідно якої, у відповідності до п.4 розділу V Методики 315 ( у відповідній редакції від 22.11.2018) обсяг теплової енергії, який надходить від ділянки не ізольованого транзитного трубопроводу до неопалюваного приміщення або приміщення з індивідуальним опалюванням, в якому є ділянка такого трубопроводу, у тому числі частина стояка, бо обладнання внутрішньобудинкової системи опалення визначається розрахунково або за результатом енергетичного аудиту або обстеження інженерних систем цього приміщення». Над приміщенням відповідача знаходяться житлові квартири, обігрів приміщення відповідача також здійснюється від житлового будинку, безпосередньо від суміжних опалювальних приміщень вбудованих в житловий будинок.
Розрахунок теплового навантаження було виконано центром контролю та обліку теплоспоживання КП «Харківські теплові мережі» 15.06.2021 року за № ВКТ/259, який відповідачем не оскаржувався. Відповідачу по справі було зроблено припис стосовно того, що в разі не погодження з тепловим навантаженням йому необхідно виконати розрахунок теплового навантаження в незалежній організації, яка має ліцензію на виконання даного різновиду робіт, що підтверджується актами обстеження які були надані разом з позовною заявою. Розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався позивачем розрахунковим способом згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94. 
Постановою Верховного Суду від 22 грудня 2020 року по справі № 311/3489/18 визначено, що споживач, який відключений від системи централізованого опалення, зобов`язаний брати участь у загальних витратах на опалення, зокрема, місць загального користування.
Зокрема, внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
Згідно п.14 Правил № 830 «…Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 ( далі – Методика розподілу)».
Таким чином, нарахування теплопостачальними організаціями оплати за послуги з опалення місць загального користування співвласникам будинку, які відключені від систем централізованого опалення, законодавчо обґрунтовані та носять обов`язковий характер.
Відсутність письмового договору між відповідачем та КП «Харківські теплові мережі» не є підставою для не оплати заборгованості за спожиту теплову енергію. Обов`язок сплатити вартість теплової енергії законодавець пов`язує не з видом пристроїв, які використовують теплову енергію, а з фактом її споживання. Якщо у нежитлових приміщеннях наявні трубопроводи, стояки, споживач сплачує за фактичне тепло, яке виділяється від них, оскільки фактично споживає теплову енергію.
09.05.2024 від представника відповідача адвоката Жукової В.М. надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких, розрахунок теплового навантаження, виконаний згідно «КТМ 204 України 244-94» доданий до позовної заяви викликає сумніви в його об`єктивності, оскільки містить дані, які не відповідають відомостям щодо приміщення та будівлі в цілому, та містять ряд коефіцієнтів, які не мають ніяких розшифрувань та/або пояснень.
Цей Розрахунок не містить достовірних вихідних даних, оскільки, з посиланням на відомості Акту обстеження №177/1361,1362 від 21.10.2019 визначає об`єм приміщення відповідача у розмірі 458 м3, в той час як площа приміщення становить 114 м2, а висота приміщення згідно цього ж Акту - 3,09 м. Таким чином, об`єм приміщення має становити 352,26 м3. Об`єм будівлі прийнятий 30000 м3 рівно, без зазначення джерела даних. Жодним чином не враховано, що приміщення не має власних опалювальних приладів і має тільки транзитні ізольовані трубопроводи. Окрім того, у разі застосування Порядку розподілу теплової енергії №1198, має бути наведено дані щодо середньомісячної фактичної температури зовнішнього повітря для визначення відповідного коефіцієнту перерахунку. Ці дані також позивачем наведені не були. В розрахунках нарахувань по ФО ОСОБА_1 немає жодного посилання на зазначений розрахунок теплового навантаження.
При цьому розрахунки, наведені позовною заявою та листом-поясненням від 23.04.2024 не є прозорими та зрозумілими для відповідача та суду, не містять будь- яких розшифрувань складових та/або формул розрахунку обсягів теплової енергії спожитої відповідачем, немає жодних даних щодо застосування фактичного обсягу теплової енергії, зафіксованого приладами обліку.
Тобто, сторона відповідача стверджує, що позивачем: не надано належного обґрунтування застосування при здійсненні розрахунку Методики № 315 або іншої методики, чинної в період грудень 2021 року – квітень 2023 року; не надано обґрунтованого розрахунку суми нарахування за послугу з постачання теплової енергії по особовому рахунку ОСОБА_1 в період грудень 2021 року –квітень 2023 року; не доведено, що наданий розрахунок враховує фактор відсутності опалювальних приладів в приміщенні, наявності тільки ізольованих транзитних трубопроводів; наведений розрахунок не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості у сумі 25578,28 грн. Таким чином, що позивачем не доведено обставин на які він посилалася як на підставу своїх вимог, та не підтверджено зазначені ним обставини відповідними доказами, передбаченими статтями 76-88 ЦПК України, зокрема не надано достовірного розрахунку нарахувань по особовому вартості спожитої теплової енергії по особовому рахунку ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ) за період грудень 2021 року – квітень 2023 року, що робить не доведеною суму позовних вимог (вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором) у розмірі 25578,28 грн.
Крім того, 05.08.2024 на адресу суду від представника відповідача ще надійшли додаткові пояснення у справі, згідно яких, позивач наполягає на застосуванні Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затвердженої наказом Мінрегіонбуду 22.11.2018 № 315, (далі – Методика № 315), яка відповідно до вимог Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» може бути застосована у разі укладення індивідуального договору про надання послуг теплопостачання після 01.05.2019. Сформовані рахунки не є належним доказом підтвердження наявної заборгованості, адже зазначені в них суми та обсяги теплової енергії не відповідають вимогам Закону України Закону України від 22.06.2017 № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (далі – Закон № 2119), Закону України від 22.06.2017 № 2118-VIII «Про енергетичну ефективність будівель» (далі – Закон № 2118), Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі – Закон № 2189) , Закону України від 02.06.2005 № 2633-IV «Про теплопостачання» (далі – Закону № 2633), Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII № «Про захист прав споживачів» (далі- Закон №1023), Закону України від 11.09.2003 № 1160-IV «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» та є необґрунтованими.
05.08.2024 представник відповідача, адвокат Жукова В.М., у підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про витребування доказів у КП «Харківські теплові мережі», а саме: розгорнутий розрахунок кількості спожитої теплової енергії нежитловими приміщеннями № 27,29,30,31,32,33 в літ. А-7 на 1-му поверсі, які розташовані у 7-ми поверховому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 114,0 кв.м., що належить ОСОБА_1 та її вартості в кожному місяці періоду з грудня 2022р. по квітень 2023 року включно; детальне пояснення вибору методики розрахунку та всіх складових розрахунку, в тому числі обчислення розподілу обсягу теплової енергії, зафіксованого будинковими приладами обліку на всіх споживачах будинку; визначення обсягу спожитої теплової енергії в кожному місяці з урахуванням фактору відсутності опалювальних приладів в приміщенні, наявності тільки ізольованих транзитних трубопроводів; інформацію загальної площі опалювальних житлових приміщень, площі нежитлових приміщень та площі місць загального користування, які розташовані у 7-ми поверховому будинку АДРЕСА_1 .
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05.08.2024 клопотання представника відповідача задоволено. Витребувано з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, 61037, код ЄДРПОУ 31557119) інформацію, а саме: розгорнутий розрахунок кількості спожитої теплової енергії нежитловими приміщеннями № 27,29,30,31,32,33 в літ. А-7 на 1-му поверсі, які розташовані у 7-ми поверховому будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 114,0 кв.м., що належить ОСОБА_1 та її вартості в кожному місяці періоду з грудня 2022 по квітень 2023 включно; детальне пояснення вибору методики розрахунку та всіх складових розрахунку, в тому числі обчислення розподілу обсягу теплової енергії, зафіксованого будинковими приладами обліку на всіх споживачах будинку; визначення обсягу спожитої теплової енергії в кожному місяці з урахуванням фактору відсутності опалювальних приладів в приміщенні, наявності тільки ізольованих транзитних трубопроводів; інформацію загальної площі опалювальних житлових приміщень, площі нежитлових приміщень та площі місць загального користування, які розташовані у 7-ми поверховому будинку АДРЕСА_1 .
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29.10.2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначивши, що норми КТМ діяли з 2001 року та які припинили використовувати в м. Харкові з жовтня 2023 року, коли почали застосувати методику № 315. Стороною позивача надано методику розподілу між споживачами, яка діє до того часу, коли будуть зміни в Закон України «Про житлово комунальні послуги». Моделі договірних відносин в цьому будинку не було, тому користувалися КТМ 2004. В розрахунках теплового навантаження є площа 114 м2, і об`єм 458 м3. Крім того, до травня 2019 року була одна затверджена Методика, після нового закону та постанови КМУ методика № 315, також є роз`яснення лист відповідного органу державної влади (міністерства).
Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.
Відповідач міг урегулювати спір шляхом призначення аудиту чи заявити клопотання про відповідну експертизу, однак останнім будь-яких дій з цього приводу не здійснювалося.
Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Жукова В.М. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначала, що відсутність ОСББ чи договору управління будинком на укладення договорів чи методики не впливає і не підпадає, а роз`яснення є лише листом. В 2021 році вже були прийняті правила надання послуг з централізованого теплового постачання, тому ці роз`яснення не діють і застосовані неправомірно. Відсутні прибори обігріву, КТМ розраховується при наявності обігрівальних приладах. В приміщенні відсутнє опалення, а є лише ізольовані труби теплоносіїв від яких є мінімальне тепло. В позові відсутні формули ні за старою, ні за новою методиками. Є розрахунок теплового навантаження, однак незрозуміло яким чином він розраховувався та підставі яких нормативних актів, тобто є необгрунтованим. Методика застосована позивачем втратила чинність, а методика 2019 року не застосувавалась, також позивачем не надано формули на підставі якої можливо зробити контррозрахунок. Вузла обліку в приміщенні немає. Теплові мережі заізольовані і від них практично відсутня тепловіддача.
В судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_5 показав, що нежитлові приміщення відповідача знаходяться в житловому будинку на 1-му поверсі. В приміщенні запроектована система централізованого теплоспоживання, так як будинок є єдиним цілим, то опалення будинку також є єдиною системою опалення. У відповідача опалювальні прилади демонтовані, через приміщення відповідача проходять системи опалення, трубопроводи. Оскільки зверху знаходяться квартири. Розрахунок теплового навантаження проводився з застосуванням КТМ 204 від 03.10.2007 № 1198. У ХТМ немає технічної документації будинку. За формулою, якщо у ХТМ відсутні дані, методика № 315 за опалювальний період 2023 року. Враховувалось теплове навантаження та зовнішній об`єм приміщення за відповідною формулою, де розраховується кількість спожитою теплової енергії, яка переводиться в гроші. 
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що відповідач у будинку АДРЕСА_1 , користується послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді централізованого опалення, які надаються позивачем відповідно до «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.
В пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.
За нормами ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
В зв`язку з тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання в повному обсязі та не оплачує послуги з теплопостачання, утворилась заборгованість за період з 01.12.2021 по 01.06.2023 в сумі 26 903 грн. 17 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 10 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Згідно пунктів 25, 26, 30 вище вказаних Правил відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.
Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункту 2.1 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Міністерства будівництва України від 22 листопада 2005 року № 4).
При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункту 2.2 вище вказаного Наказу).
Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року N 169, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 серпня 2019 р. за N 982/33953 затверджено Порядок відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води.
Вищевказаним порядком установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 6 листопада 2007 року №169 внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 04 грудня 2019 року у справі № 683/2743/15-ц, провадження № 61-33787св18; від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819св20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 придбав нежитлові приміщення першого поверху № 27,29,30,31,32,33 в літ. А-7 будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 114 м2 (а.с.6).
Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» надавались послуги з теплопостачання до вказаного житлового будинку, зокрема, і до нежитлових приміщень відповідачки, що підтверджується актами підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії та додатком до акту (а.с.11-17).
Належні відповідачу нежитлові приміщення знаходяться у житловому будинку та відповідно мають загальну систему опалення з житловим будинком. Теплові мережі житлового будинку (у тому числі, трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплоспоживання.
З придбанням у власність нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку у відповідача, як їх власника, виник обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм.
Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №317/1636/16-ц, провадження №61-19820св18.
Отже, відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач, та несе обов`язок зі сплати таких послуг, незалежно від факту укладення договору між сторонами.
Будь-яких доказів того, що у спірний період послуги, що надає позивач, ОСОБА_1 не споживались, суду не надано.
З матеріалів справи вбачається, що 21 жовтня 2019 року та 15 грудня 2021 року були проведені обстеження та встановлено, що система опалення приміщень споживача єдина з системою опалення житлового будинку. Приписано укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, що підтверджується актами огляду системи теплоспоживання об`єкту за 177/1361 від 21 жовтня 2019 року та № 177/2118 від 15 грудня 2021 року, який підписано ОСОБА_6 (а.с. 7-9).
Також, суд акцентує увагу, що в акті № 177/1361 від 21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 надав доповнення та зауваження до його змісту вказавши, про відсутність опалення, а не відсутність опалювальних приладів, як вказано відзиві на позовну заяву. Окрім цього, у вищевказаному акті ОСОБА_1 зазначено, що усі вертикально прокладені трубопроводи системи централізованого опалення ретельно ізольовані гідроізолюючим матеріалом, що спростовує доводи у відзиві на вказівку про демонтування опалювальних приладів. Посилання в акті № 177/1361 від 21 жовтня 2019 року на ізолювання гідроізолючим матеріалом трубопроводу системи централізованого опалення, не підтверджується матеріалами справи.
Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630).
Зважаючи на те, що нежитлові приміщення відповідача знаходяться в житловому будинку, який обладнано пристроями обліку теплової енергії, розрахунок спожитої теплової енергії зроблений згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244 94 з урахуванням теплового навантаження.
Отже, відповідачем не доведено, що у період з 01 грудня 2021 року по 01 червня 2023 року теплопостачання до належних йому нежитлових приміщень відключено від мережі централізованого опалення в установленому законом порядку, та він не отримував послуг, що надає Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі».
Надані позивачем акти є належними та допустимими доказами на підтвердження отримання ОСОБА_1 теплової енергії на опалення.
Отже, Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги. Відсутність договору не є підставою для звільнення відповідача від сплати за використану теплову енергію.
Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 635/6246/15-ц, провадження № 6-904св18.
Посилання ОСОБА_1 на те, що опалення його приміщення не здійснювалося необґрунтовані, оскільки це не підтверджує відключення його приміщень від централізованої системи опалення з дотриманням установленого порядку та не надання послуг з централізованого опалення у період з 01 грудня 2021 року по 01 червня 2023 року.
Згідно з ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги.
Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення в сумі 26 903 грн. 17 коп.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13,81, 141, 259,263-263, 280-282 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01.12.2021 по 01.06.2023 в сумі 26903 (двадцять шість тисяч дев`ятсот три) грн. 17 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» понесені судові витрати в розмірі 2684,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 02.04.2026.

Сторони:
Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», місцезнаходження юридичної особи: 61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, код ЄДРПОУ 31557119;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.Г. Проценко