Номер справи 317/4773/25
Номер провадження 1-кп/317/195/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 лютого 2026 року м.Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №62025080100004998 від 07.07.2025, з обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  уродженець м. Одеси, громадянин України, , зареєстрований АДРЕСА_1 , проживав АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого за ч.4 ст. 409 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , будучи призначеним на посаду стрільця-помічника гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 30 червня 2025 року, перебуваючи у місці несення служби, в місці тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 , на території АДРЕСА_3 , у присутності заступника командира стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 з ППП лейтенанта ОСОБА_6 , який відповідно до вимог ст.ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням та інших військовослужбовців, умисно відмовився від несення обов`язків військової служби, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був нести обов`язки військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України - відмові від несення обов`язків військової служби, вчиненій в умовах воєнного стану.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст.409 КК України як відмова від несення обов`язків військової служби вчинене в умовах воєнного стану.
ОСОБА_5 провину свою у вчиненому правопорушенні не визнав категорично. Щодо обставин скоєння правопорушення пояснив, що 08.06.2025 року він в м.Одеса перебував зі своїми родичами. На вулиці його зупинили та перевірили документи. Працівники поліції затримали та викликали співробітників ТЦК та СП мотивувавши, що він перебуває в розшуку. Привезли до обласного ТЦК та стали складати протокол про адмінправопорушення, оскільки ОСОБА_5 був не згодний, забрали протокол та не стали складати. Потім йому нанесли тілесні ушкодження та відвезли до Болграду. Студенікін відмовився там проходити ВЛК, а тому його повернули в первісне місце утримання. Потім його привезли в м.Рівне до учбового центру та сказали отримувати каски та інше військове знаряддя. Він відмовився отримувати майно та обладнання та наполягав на тому, що йому потрібно писати заяву про побиття. Він вважає, що його не мобілізували. Наполягав, щоб йому повернули його громадянський паспорт. Паспорт йому повернули, але направили в навчальний центр в м.Дніпро. Наполягає, що він вимагав надання йому медичної допомоги, оскільки йому вибили зуба, та він зберігав його в коробочці, але так і не надали допомоги, яку він бажав за необхідне. Йому надали лише звільнення від роботи на декілька днів, що він вважає неадекватною допомогою. Від прийняття присяги Україні він відмовився. Також відмовився від прийняття обов`язків та служби, яку йому пропонували, оскільки вважає, що з ним це не узгоджували, не надали вибору, а він до такої служби не придатний, не навчений та не готовий. В військовій частині НОМЕР_1 все повторилося. ОСОБА_5 зазначив, що йому пропонували службу, а він спочатку вважає, що йому необхідно було навчатися. Хоча зазначив, що розуміє, що перебував в навчальному центрі підготовки, але не вважає це нормальним навчанням. Йому пропонували підписати документи, що він приймає посаду мінометника чи гранатометника, але він відмовився це робити, оскільки вважає, що така служба не для нього. Рапорт про відмову від посади підписав. Оскільки йому не надали його документів щодо проходження ВЛК, військового квитку та інше – він вважає, що не є мобілізованим та не повинен служити, він не згоден. В військовій частині з ним неодноразово проводили бесіди. Але він фактично підписав документи – відмовився.
Відмовлявся прийняти посаду за станом здоров`я та тому, що він раніше не проходив військову службу. Йому не пропонували посад які на його думку йому підходять та відповідають його особистості.
Рішення ВЛК не оскаржував, на обліку у ТЦК та СП перебував, але відстрочки не мав, що підтвердив суду. Вважає, що у нього не було достатньо часу на оформлення відстрочки з провини підприємства на якому він працював.
Розкаяння не висловив, як і визнання провини.
Судом були досліджені письмові докази по справі, допитані свідки.
Провина обвинуваченого повністю підтверджується показами свідків
Свідок  ОСОБА_7  пояснив суду, що він є командиром взводу ВЧ НОМЕР_2 . До військової частини привезли близько 10 осіб, серед яких був ОСОБА_5 . Було надано наказ командира військової частини, новобранцям пояснили, що вони повинні підписати наказ та написати автобіографію. ОСОБА_5 відмовився писати та підписувати, тому що, як він пояснив, він хворий та не проходив належне навчання. Йому пояснили, що він повинен підписати наказ для того, щоб можливо було вчинити наступні дії – направити його до лікарів. Це відбулося на початку липня 2025 року. ОСОБА_5 все роз`яснювали, але він все одно відмовився. Поки наказ не підписаний новобранцем і він не зарахований до штату будь-які подальші дії проводити неможливо. Свідок був командиром механізованого взводу, а зарахування ОСОБА_8 повинен був провести відділ персоналу. Студенікін розумів, що він в військовій частині, але робив зауваження з приводу того, що свідки навкруги були не в військовому однострої, задля того, щоб не викривати свого знаходження для дронів противника. Це йому також роз`яснювали. Але він казав, що не розуміє, хто на кого напав, і це не його війна. Його привезли в частину з навчального центру, а туди з ТЦК. З документами він був ознайомлений. Особисто свідкові ОСОБА_8 не був підпорядкований. При відмові ОСОБА_8 були присутні військовослужбовці ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Акт про відмову від прийняття служби він відмовився підписати. Осіб, прізвища яких ОСОБА_5 називає, свідку не відомі, не мають відношення до справи. Після реорганізації номер ВЧ НОМЕР_3 .
Свідок  ОСОБА_11 , що є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 механіком БПЛА пояснив, що бачив ОСОБА_5 під час оформлення документів, коли новобранці прибули до частини. Їм було роз`яснено порядок. Студенікіну запропонували посаду помічника гранатометника, але він відмовився підписувати наказ. Документів на виправдання не надавав. Сказав, що це не його війна. Подія відбулася в червні-липні 2025 року. Процедура зарахування до військової частини складається з написання прибувшим рапорту на ім`я начальника військової частини. Студенікіну було надано наказ, де визначалась його посада. Свідок чув розмову зі Студенікіним, який одразу відмовився від підписання наказу. Його відправили в підрозділ, що розташовувався в с. Біленькому, в будівлі. Він розумів, що перебуває у військовій частині, а не в приватній оселі. Оскільки був наказ командира, особа повинна його підписати, після ознайомлення. Студенікін сказав, що оскільки він, на його думку не навчений – не збирається служити. Він казав, що у нього є захворювання, але явних вад не мав. Йому роз`яснили, що у такому випадку для нього настане відповідальність. Студенікін відмовився усно, письмово нічого не надавав. При складанні рапорту присутні були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Бесіди з Студенікіним проводили неодноразово, спробували йому пояснити, але він категорично відмовлявся прийняти посаду. Після реорганізації номер ВЧ НОМЕР_3 .
Свідок  ОСОБА_6 , що був заступником командира роти з психологічної підтримки персоналу батальону безпілотних систем ВЧ НОМЕР_2 пояснив, що до військової частини прийшло поповнення, з яким проводили співбесіду. Студенікін висловив небажання захищати Вітчизну від РФ. Не вважає РФ агресором та ворогом Отримати зброю відмовився, отримати посаду – відмовився, надати документи відмовився. З ним проводили додаткові співбесіди, але він заперечував військову агресію РФ. Про вказаний факт доповіли командиру, який розпорядився провести службове розслідування. Матеріали по результатах було передано до ДБР. Студенікіна ознайомлювали з наказом про призначення в відділі персоналу, але він відмовлявся. Він відмовився надати особисті документи – паспорт та автобіографію. Документів, що свідчать про його хвороби не надавав. Заперечував агресію РФ. Рапорт про прийняття посади відмовився писати. Відмовився брати зброю. Під час службового розслідування його направили до повторного ВЛК, але протипоказань не знайшли. Студенікін повідомляв, що він начебто проходив ВЛК в м.Одеса, яка визнала його непридатним. Слідчий зробив запит, та отримав відповідь. В військовому квитку також відмітка про придатність. Якщо особи мають вади, хвороби то вони проходять службу в інших підрозділах, але ОСОБА_8 і від цього відмовлявся. Відмова була зафіксована показами свідків. Це армія, тут не має обов`язку чекати від відмовника письмової заяви. Відмова зафіксована у відділі персоналу військової частини. Студенікін не бажав захищати країну, а на співбесіді казав, що має хворобу, але документів на підтвердження не мав. Про начебто побиття ОСОБА_8 ніхто не казав.
Новобранець зобов`язаний прийняти посаду, отримати зброю, амуніцію. У особи має бути базова підготовка, її направляють в підрозділ злагодження на 60-65 діб, тобто ніхто не відправляє одразу на першу лінію. Документи на новобранців присилають нарочно фельдєгерською поштою, з особами приїжає супроводжуючий. В документах, що привозять – паспорт, іпн, військовий квиток, пакет медичних документів, якщо є протипоказання. Студенікіну надали медичний огляд, поверхневий медичний огляд. Особи, на яких посилається Студенікін , як на свідків прибули до військової частини, але вони не служать, їх повернули назад, оскільки вони мають психічні розлади. Студенікіна та інших ніхто не бив та не катував. Після реорганізації номер ВЧ НОМЕР_3 .
Свідок   ОСОБА_12 , заступник командира батареї ВЧ НОМЕР_2 пояснив, що по прибуттю ОСОБА_8 відмовився приймати посаду. Казав, що він по суті не військовий, не готовий, відмовився отримати зброю. З ним проводили багато розмов, але безрезультатно. Звідки він прибув, свідок не пам`ятає. Подія була в червні 2025 року. Особисто зі Студенікіним свідок не спілкувався. Студенікін казав, що він не створений для війни. Посада, яку йому пропонували – бойова. ВЛК він проходив. Відмовився від проходження служби за внутрішнім переконанням, заперечував агресію РФ.
Та дослідженими письмовими доказами:
Згідно витягу з ЄРДР 07.07.2025 року за повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_5 з 30.06.2025 року відмовляється від несення обов`язків військової служби в умовах воєнного стану.
Відповідно до повідомлення про кримінальне правопорушення до Директора ТУ ДБР 07.07.2025 року встановлено, що 30.06.2025 року від начальника групи персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 мл.лейтенанта ОСОБА_13 надійшов рапорт, про те, що у тимчасовому місці розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 стрілець-помічник гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 у присутності 2 свідків відмовився надавати документи (писати автобіографію, надавати особисті дані) та приймати посаду, яка була визначена наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 24.06.2025 року № 98-РС з метою ухилення від виконання обов`язків військової служби.
За змістом доповіді від 02.07.2025 за № 1670/1686 командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_14 повідомив про факт ухилення від проходження військової служби військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 ОСОБА_5 , який призваний за мобілізацією, має військовий квиток.
Начальник групи персоналу штабу ВЧ НОМЕР_1 мл.лейтенант ОСОБА_15 склав рапорт про те, що ОСОБА_5 відмовився від проходження служби в присутності ОСОБА_16 – командира 1 механізованого взводу механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 та ОСОБА_17 – командира міномета 3 мінометного розрахунку 2 мінометного взводу мінометної батареї ВЧ НОМЕР_1 .
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_4 по особовому складу від 24.06.2025 року № 98 РС п.51 ОСОБА_5 , солдата резерву взводу резерву рядового складу 310 запасної роти військової частини НОМЕР_4 призначено стрільцем-помічником гранатометника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , ВОС-100915А/630, солдатом.
Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині від 26.06.2025 року № 182/нет прибувшого для прийняття посад визначених наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 24.06.2025 № 98-РС солдата ОСОБА_5 , солдата резерву взводу резерву рядового складу 310 запасної роти військової частини НОМЕР_4 зарахувати на продовольче забезпечення з 27.06.2025 року. Підстава – припис та витяг з наказу.
04.07.2025 року заступник командира ВЧ НОМЕР_1 з психологічної підтримки персоналу ОСОБА_18 надав службову характеристику ОСОБА_5 в якій зазначив, що зі ОСОБА_5 неодноразово представниками командування ВЧ НОМЕР_3 проводилися бесіди в яких він заявляв, що відмовляється від проходження військової служби, від захисту України від збройної агресії РФ на будь-яких посадах і за будь-якої спеціалізації, так як не вважає себе військовою людиною, не вважає Росію державою агресором і йому взагалі не зрозуміло, що відбувається між Україною та РФ. Було зроблено висновок, що ОСОБА_5 в цілому нелояльний до держави Україна як громадянин, через що намагається ухилитись від проходження військової служби під надуманими приводами.
Відповідно до наказу від 02.07.2025 року № 287/нагд призначено проведення службового розслідування за фактом викладеним в рапорті мол.лейтенантом ОСОБА_19 .
Відповідно до акту службового розслідування , який затверджено командиром ВЧ НОМЕР_4 ОСОБА_20 солдат ОСОБА_5 в своєму поясненні від 01.07.2025 року вказав, що він відмовився приймати посаду та надавати персональні данні в військовій частині НОМЕР_1 з приводу того, що в нього немає ВЛК, він ніколи не служив в ЗСУ, в нього безліч хвороб, він нічого не розуміє в військовій справі, не спроможний тримати зброю в руках і не розуміє, хто є державою агресором. Він не розуміє, чому відбувається війна і в нього є безліч хронічних хвороб.
Адвокатом обвинуваченого зазначено, що в наданій належним чином завіреній копії акту службового розслідування відсутні підписи та дата складання і затвердження, а тому висновок є сумнівним. Але суд зазначає, що відсутність дати не скасовує наявність підписів повноважних осіб в акті. Окрім того особа, що провела службове розслідування ОСОБА_21 допитаний в судовому засіданні, та повністю підтвердив і зміст акту та факт його складання.
Суду також надано копію військового квитка № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 з якого відомо, що особа є мобілізованою та 09.06.2025 року визнана медичною комісією придатною до військової служби за гр. ОСОБА_22 .
За направленням слідчого ДБР ОСОБА_5 направлено на медичний огляд ВЛК з метою встановлення фактичного стану здоров`я та придатності для подальшого проходження військової служби.
Віповідно до довідки 7175 від 20.07.2025 року ОСОБА_5 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 в червні 2025 року є придатним до військової служби. Думка членів ВЛК одностайна.
ОСОБА_5 повідомлялось, що він перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 та мав відстрочку та був визнаний непридатним до військової служби. Слідчим ДБР було зроблено відповідні запити на які отримано відповідь, що військовозобов`язаний ОСОБА_5 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 10.03.2020 по 08.06.2025, відомості про ВЛК відсутні, відстрочка не надавалась. З 08.06.2025 року перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , був призваний до лав ЗСУ ІНФОРМАЦІЯ_7 29.06.2025 року.
Відповідно до довідки № 9 від 22.05.2025 року солдат ОСОБА_5 пройшов ВЛК 09.06.2025 року за направленням ІНФОРМАЦІЯ_8 . За висновком є придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, навчальних центрах, закладах.
04.08.2025 року відносно ОСОБА_5 слідчим суддею Комунарського райсуду м.Запоріжжя обрано запобіжний захід – тримання під вартою. Визначено розмір застави, але вона не була внесена.
Зі сторони захисту суду були надані в якості письмових доказів копія посвідчення призовника на ім`я ОСОБА_5 , виданого 13.02.2002 року. з якого видно, що особа перебувала обліку та зарахована до резерву.
Також надані копія талону-повідомлення про звернення ОСОБА_5 01.08.2023 року на службу 102 в м.Одеса, про те, що йому відмовили в наданні документів в ТЦК та копія його заяви від 10.08.2023 року до керівника Одеської спеціалізованої прокуратури. Зазначені копії суд не може розглядати в якості доказів, окрім того, вони не мають відношення до розглядаємої справи. 
Суд, вислухавши покази ОСОБА_5 , свідків та дослідивши письмові докази в сукупності, приходить до висновку, що провина ОСОБА_5 повністю доведена. Покази свідків та ОСОБА_5 свідчать саме про те, що особа, що є військовозобов`язаним, перебував на обліку, отримавши всі належні мобілізованому документи та висновок ВЛК про придатність до служби, направлений до навчального центру, де проходив передбачене навчання, відмовився від прийняття посади по службі свідомо, неодноразово. ОСОБА_5 висновків ВЛК не оскаржував, накази командирів також. Суд зауважує, що покази свідків повністю співвідносяться з показами обвинуваченого та свідчать про його свідому відмову від проходження служби.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_5 придатний до служби у специфічних підрозділах, а тому саме висновок є вирішальним при визначенні ОСОБА_5 невинуватим в скоєному правопорушенні, оскільки командиром військової частини видано незаконний наказ, який ОСОБА_5 відмовився виконувати, суд вважає лише спробою виправдати дії обвинуваченого, оскільки саме захистом визначено, що ОСОБА_5 до 05.06.2025 року повинен був пройти ВЛК або повторне ВЛК для призначення придатності до служби за новими критеріями. На 09.06.2025 року ОСОБА_5 не мав результатів проходження ВЛК, був зупинений на вулиці та відносно нього проводилась перевірка. У військовому квитку № НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 відмітка, що особа є мобілізованою та 09.06.2025 року визнана медичною комісією придатною до військової служби за гр.П.
Рішення ВЛК ОСОБА_5 не оскаржувалося, як і його мобілізація.
Наказ командира військової частини по призначенню мобілізованого на посаду виданий після того, як ОСОБА_5 пройшов навчання в учбовому центрі. Наказ не оскаржувався та не скасований.
На всі аргументи обвинуваченого ОСОБА_5 суд зауважує, що найголовнішим документом, який отримує мобілізований, є військовий квиток. У ньому має бути зазначено, що особа є мобілізованою у порядку чинної загальної мобілізації. Якщо у мобілізованої особи вже є власна військово-облікова спеціальність, то найімовірніше, що вона служитиме саме за нею. Якщо ж такої немає, то особу відправлять на навчання за конкретною спеціальністю. Це залежить від того, які на цей момент дефіцитні у війську і якими навичками володіє людина, можлива і перекваліфікація. Але у будь-якому разі людина проходить відповідне навчання та підготовку. 
З огляду на покази самого обвинувченого, вищезазначені дії були виконані.
ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин в умовах воєнного стану.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.06.2025 № 182/нст солдат ОСОБА_5 вважається таким, що прибув до військової частини НОМЕР_1 для прийняття посади, визначеної наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 24.06.2025 № 98- РС та зарахований на продовольче забезпечення з 27.06.2025.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_23 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими.
Крім того, суд дійшов до висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними. 
Зазначені у вироку докази є логічним, послідовними, узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у їх достовірності, а доводи сторони захисту про протилежне не знайшли свого підтвердження, та були відхилені.
При ухваленні вироку відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики ЄСПЛ» суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію про захист прав і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерела права. 
У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненного кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, відомості про перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога відсутні. Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд не встановив. Обставин, які обтяжують відповідальність, не встановлено. Суд, враховуючи, що вчиненне обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення є тяжким злочином, особу обвинуваченого та поведінку, відсутність каяття, вважає, що виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства. Тому обвинуваченому необхідно призначити покарання пов`язане позбавленням волі на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін, зарахувавши період перебування у слідчому ізоляторі в строк покарання.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 4 ст.409 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Продовжити стосовно ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня фактичного затримання, тобто з 04.08.2025 року, зарахувати строк перебування під вартою в строк відбування покарання..
На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду, через Запорізький районний суд Запорізької області, протягом 30 днів з дня його проголошення, для особи, яка тримається під вартою з дня вручення копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1