Справа № 569/21298/25

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м.Рівне
Рiвненський мiський суд Рівненської області
в складі головуючого суддi Бучко Т.М.
секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.
з участю представника позивача Рибалко Б.А.
відповідача ОСОБА_1 
представника відповідача Філатової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 12854,52 грн основного боргу за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення та витрати по сплаті судового збору.
В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач є власником нежитлового приміщення площею 45 кв.м, яке знаходиться в багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Враховуючи знаходження належного відповідачу приміщення в багатоквартирному будинку, відповідач зобов`язаний сплачувати кошти за теплову енергію та за теплову енергію на загальнобудинкові потреби. ОСОБА_1 , маючи на праві власності нежитлове приміщення, яке знаходиться у багатоквартирному будинку, не сплачувала на користь ТОВ "Рівнетеплоенерго" кошти за опалення місця загального користування і допоміжних приміщень будинку, за теплову енергію, витрачену на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Оскільки житловий багатоквартирний будинок на АДРЕСА_1 повністю не від`єднано від мереж централізованого опалення, теплопостачальною організацією проводиться нарахування плати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку. Відповідач зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими співвласниками квартир. Позивачем здійснено розрахунок заборгованості та виявлено несплату відповідачем коштів за теплову енергію на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в сумі 12854,52 грн. Позивачем з метою досудового врегулювання спору надіслано на адресу відповідача претензію від 10 липня 2025 року про необхідність сплати заборгованості. Станом на дату звернення до суду з позовом від відповідача не надходило жодних письмових пояснень у частині виконання/невиконання вимог претензії.
Заочним рішенням від 18 листопада 2025 року суд задовольнив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення коштів. 
Ухвалою від 10 лютого 2026 року суд задовольнив заяву відповідача про перегляд заочного рішення, скасував заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18 листопада 2025 року та призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково пояснила, що оскільки співвласники багатоквартирного будинку, у якому знаходиться належне відповідачу нежитлове приміщення, у встановлений законом строк не обрали моделі договірних відносин з теплопостачальною організацією, власники будинку, у тому числі і позивач, вважаються такими, що прийняли умови типового договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Приміщення відповідача є невід`ємною частиною будинку, а тому відповідач, як співвласник будинку, зобов`язана оплачувати послуги на постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, незалежно від того, чи відключене її приміщення від централізованих мереж опалення. Площа будинку (поверховість, квадратура) зазначена у генеральній схемі міста, яка була передана ТОВ "Рівнетеплоенерго" міською радою, технічного паспорту на будинок від ОСББ товариство не отримувало. При розрахунку оплати до відповідача застосовується тариф "інші споживачі", тому що належне їй приміщення не є житловим.
Відповідач позов не визнала та пояснила, що її офіс офіційно відключений від мереж централізованого опалення у 2008 році, приміщення має окремий вхід з вулиці, технічно і конструктивно ізольоване від під`їзду та спільних коридорів будинку. Місцями загального користування (під`їздом, сходами) не користується, а тому не отримує послуг з їх обігріву. У коридорах та на сходових клітках, що межують з її приміщенням, відсутні опалювальні прилади, що означає відсутність тепловіддачі. Весь обсяг тепла, необхідний для підтримки температурного режиму в офісі, виробляє самостійно та оплачує за показниками електролічильника, встановленого в офісі. ТОВ "Рівнетеплоенерго" тепла до її приміщення не постачає. З 2021 року не отримувала жодної інформації про необхідність оплати за послуги теплопостачання, а також щомісячних рахунків на оплату. Детального розрахунку нарахованих сум позивач на її письмові прохання не надав.
Представник відповідача додатково пояснила, що матеріали справи не містять інформації про вид будинку, його тип, поверховість та фактичний стан. Відсутні докази, що місця загального користування у будинку взагалі існують. Не надано доказів, що сходові клітини під`їздів, підвали, дах та технічні приміщення будинку опалюються та обладнані радіаторами опалення, а також що послуга з опалення місць загального користування взагалі надається позивачем у будинок. Матеріали справи не містять доказів того, що співвласники багатоквартирного будинку з 2021 року не приймали рішень про вибір моделі договірних відносин з постачальниками комунальних послуг. Відповідач не вчиняла жодних дій, які свідчать про її приєднання, як споживача, до типового договору. Житловий будинок оснащений приладом комерційного обліку, а тому застосування позивачем Методики розподілу під час визначення витрат на опалення МЗК є необгрунтованим, адже позивач нараховує плату за надану послугу за показниками лічильника і, водночас, застосовує Методику розрахунку вартості нарахування за послуги у разі відсутності лічильника. До травня 2025 року уся вартість отриманої будинком теплової енергії по лічильнику розподілялася позивачем на співвласників будинку. Виявивши у 2025 році належне відповідачу приміщення позивач здійснює додаткове нарахування плати за попередній період виявленому власнику, при цьому не надає доказів, що він одночасно здійснює перерахунок розміру плати решті мешканців за попередні періоди. Якщо вартість фактично поставленої у будинок енергії вже оплачена мешканцями будинку, саме у них виникло право вимоги до відповідача, як співвласника,
щодо відшкодування частини фактично сплачених ними коштів за теплову енергію пропорційно площі належного їй приміщення. ТОВ "Рівнетеплоенерго" є неналежним позивачем у справі щодо вимоги про стягнення компенсації вартості теплової енергії на опалення місця загального користування за попередні періоди, адже не вправі додатково нараховувати відповідачу плату за додаткові Гкал, яку вже отримав до 2025 року від мешканців будинку. Розрахунок заборгованості не містить математичного обгрунтування та не дає змогу встановити порядок, обсяг та підстави нарахування, не містить посилання на конкретну формулу методики, за якою здійснювався розрахунок. До позову не долучено технічного паспорту на будинок чи інших первинних документів, на підставі яких він здійснював обрахунок загальної площі будинку, разом з тим, загальна площа будинку впливає на розрахунок енергії, що споживається. Відсутня також інформація про площу місць загального користування. Позивач здійснив нарахування вартості наданих відповідачу послуг із затосування тарифу за категорією "Інші споживачі",однак таке нарахування є необгрунтованим. Характеристика належних відповідачу приміщеньне може впливати на вид тарифу, який застосовується до відповідача, як співвласника будинку. У відносинах між співвласниками усі співвласники є рівними, тому витрати на МЗК повинні розраховуватися виходячи з площі приміщення відповідача відносно до загальної площі будинку, а не з типу приміщення, яке вона має у власності. Враховуючи, що іншим співвласникам будинку нарахування плати за опалення МЗК здійснюється за загальним тарифом "для населення", відносно відповідача мав би застосовуватися такий тариф. Окрім того, спливла позовна давність до частини заявлених вимог, зокрема сум заборгованості, нарахованих до 04 жовтня 2022 року. 
Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.
Суд встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» надає послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який обладнано приладом комерційного обліку теплової енергії Sharky 775, що підтверджується актом первинного допуску до експлуатації вузлів обліку теплової енергії від 03 грудня 2015 року, актом повторного допуску до експлуатації вузла обліку теплової енергії.
15 липня 2008 року КТП "Комуненергія" Пристопчук Н.А. видано технічні умови № 24 на відключення від централізованої системи теплопостачання приміщень квартири АДРЕСА_2 , на підставі яких розробблено робочий проект відключення від централізованої системи теплопостачання приміщень квартири АДРЕСА_2 , погоджений 24 липня 2008року.
12 серпня 2008 року представники КТП "Комуненергія" та ОСОБА_1 склали акт про відключення від системи центрального опалення квартири за адресою: АДРЕСА_3 , який є підставою для розірвання договору на користування тепловою енергією.
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 428764401 від 27 травня 2025 року, ОСОБА_1 з 02 грудня 2008 року є власником офісних приміщень (І поверх) загальною площею 45,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 . 
За наданим позивачем розрахунком заборгованості за теплопостачання по Типовому індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії (в базі ТОВ Рівнетеплоенерго обліковується за № 113252), заборгованість відповідача за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01 листопада 2021 року до 31 червня 2025 року станом на 01 липня 2025 року становить 12854,52 грн.
Вказана в розрахунку кількість використаної теплової енергії підтверджується довідками про кількість використаної теплової енергії ж/б АДРЕСА_1 за період з 01 листопада 2021 року до 31 березня 2025 року.
01 жовтня 2021 року на сайті ТОВ "Рівнетеплоенерго" розміщено публікацію "Правила надання послуг з постачання теплової енергії" з текстом постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022, в тому числі текстом публічного договору приєднання.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, і яке, згідно ст. 11 ЦК України, виникає в тому числі і з договорів.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Надання послуг з постачання теплової енергії здійснюється відповідно до положень Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022, Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України "Про житлово-комунальні послуги", який введений в дію з 01 травня 2019 року.
Згідно з п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач(співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.
З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором (ч.4 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.
За положенням ч.7 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 затверджені Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Правила).
Відповідно до п.13 Правил, надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14Закону України Про житлово-комунальні послуги. З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятоїстатті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
За п.14 Правил, відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Рішення співвласників багатоквартирного будинку приймається відповідно до вимог Закону УкраїниПро особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку. Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається. Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.
В п.24 Правил передбачено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другоюстатті 9 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання.
Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води. Якщо проектом на будівлю/будинок було передбачено встановлення приладів опалення у місцях загального користування та допоміжних приміщеннях, але вони були демонтовані, то для забезпечення нормативної температури у цих приміщеннях такі прилади опалення повинні бути відновлені виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком (п.24 Правил).
Розподіл обсягів спожитої у будівлі послуги здійснює виконавець або визначена власником (співвласниками) будівлі інша особа, що здійснює розподіл обсягів послуги відповідно до обраної моделі договірних відносин (п.27 Правил).
Відповідно до п.38 Правил, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Відповідач є власником нежитлового приміщення (офісних приміщень) у багатоквартирному будинку, а отже, відповідно до п.5 ч.1 ст.1, ч.2 ст.4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» є співвласником багатоквартирного будинку.
Як співвласник багатоквартирного будинку, відповідач зобов`язана пропорційно до її частки у праві власності забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги (ст.7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
Відповідно до ч.3 ст.8 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором про надання комунальної послуги визначається відповідно до Закону України"Про житлово-комунальні послуги".
Постановою Кабінету Міністрів України № 1022 від 08 вересня 2021 року внесені зміни до постанови КМУ від 21 серпня 2018 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», зокрема передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
01 жовтня 2021 року на офіційному сайті ТОВ «Рівнетеплоенерго» розміщений текст типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії.
Рішення про обрання співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 моделі договірних відносин з ТОВ "Рівнетеплоенерго" відсутнє і відповідачем вказана обставина не спростована. 
Оскільки протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на веб-сайті позивача співвласники багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з ТОВ «Рівнетеплоенерго», між сторонами у справі укладений індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, відповідно до вимог ч.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Доводи сторони відповідача про те, що відповідач не вчиняла дій, які свідчать про приєднання до публічного договору, суд до уваги не приймає. Відповідач з 02 грудня 2008 року є власником нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , а отже, як співвласник багатоквартирного будинку, отримує послугу з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення. Отримання послуги підтверджує факт приєднання споживача (відповідача) до умов індивідуального договору про надання комунальної послуги.
За умовами типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року № 1022), цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.
Відповідно до п.5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.
Пунктом 11 укладеного між сторонами індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.
Посилання представника відповідача на необгрунтоване застосування при визначенні витрат на опалення МЗК Методики № 315 не заслуговують на увагу, оскільки грунтуються на власному тлумаченні представником Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
За змістом п.1 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, ця методика встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будинку послуг з постачання теплової енергії, обсяг споживання яких визначений як за допомогою вузла комерційного обліку, так і розрахунково у разі його відсутності. 
Таким чином, з 01 листопада 2021 року нарахування споживачу ОСОБА_1 плати за спожиту теплову енергію здійснюється позивачем відповідно до умов укладеного між сторонами шляхом приєднання споживача до публічного договору типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії з урахуванням Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
Частина перша статті 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору.
Разом з тим, закріплена в ЦК України свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до ст.627 ЦК України при укладенні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, однак договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Тобто, при укладенні договору про надання житлово-комунальних послуг свобода договору обмежується чинним законодавством, що регулює відносини, які виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг. Умови типового договору, що набули юридично обов`язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов`язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з постачання теплової енергії, що підтверджується довідками про кількість використаної теплової енергії ж/б АДРЕСА_1 за період з 01 листопада 2021 року до 31 березня 2025 року. 
Відповідач, отримавши за спірний період послуги з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення належної якості, зобов`язана оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів. 
За розрахунком позивача, станом на 01 липня 2025 року за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 12854,52 грн. Власного розрахунку заборгованості відповідач суду не надала. 
Заперечення відповідачем обгрунтованості розрахунку позивача з підстав відсутності технічного паспорту на багатоквартирний будинок, інформації про загальну площу будинку, площу місць загального користування, його поверховість тощо самі по собі не спростовують здійсненого позивачем розрахунку заборгованості, оскільки доказів на підтвердження того, що загальна площа будинку є іншою, ніж встановлена позивачем, суду не надано. 
Відповідно до п.8 глави IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку для 1-5 поверхової будівлі/будинку - 25 %.
Відповідач в судовому засіданні не заперечила, що належне їй нежитлове приміщення знаходиться в п`ятиповерховому багатоквартирному житловому будинку, а тому застосування позивачем саме такої арифметичної формули відповідає вимогам Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.
Суд також звертає увагу, що ТОВ "Рівнетеплоенерго", як виконавець послуги з постачання теплової енергії, не зобов`язаний виготовляти проект (технічний паспорт) на будинок чи здійснювати енергоаудит для підтвердження дійсної площі житлового будинку та його складових. У разі відсутності інформації про дійсну загальну площу багатоквартирного будинку від споживачів/співвласників/об`єднання співвласників багатоквартирного будинку позивач вправі проводити нарахування на підставі наявних у нього технічних характеристик приміщень будинку, переданих йому органом місцевого самоврядування чи попереднім виконавцем послуг з постачання теплової енергії. При цьому, відповідач не позбавлена можливості звернутися до позивача з вимогою перерахувати заборгованість за наявності належних доказів дійсної опалювальної площі будинку.
До липня 2021 року тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для різних категорій споживачів для ТОВ «Рівнетеплоенерго» встановлювались Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг». З липня 2021 року такі повноваження передані до органів місцевого самоврядування.
Рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради «Про встановлення тарифів ТОВ «Рівнетеплоенерго» № 98 від 12 жовтня 2021 року установлено ТОВ «Рівнетеплоенерго» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання на рівні: 1) для потреб населення; 2) для потреб бюджетних установ; 3) для потреб інших споживачів (крім населення); 4) для потреб релігійних організацій. Такі ж категорії споживачів зазначені у рішеннях виконавчого комітету Рівненської міської ради № 151 від 28 жовтня 2022 року, № 125 від 19 грудня 2023 року, № 140 від 05 листопада 2024 року.
Відповідно до п.1.5 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1174 від 25 травня 2019 року, тарифи формуються для таких категорій споживачів: населення; бюджетні установи; релігійні організації (крім обсягів, що використовуються для провадження виробничо-комерційної діяльності); інші споживачі.
В роз`ясненнях від 29 березня 2013 року Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, повідомила, що згідно зістаттею 2 Бюджетного кодексу України, бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. До категорії споживачів "населення" відносяться споживачі, що проживають в будинках житлового фонду незалежно від відомчого підпорядкування, в кооперативних будинках, у гуртожитках підприємств, організацій, установ та учбових закладів, а також у будинках, квартирах, що належать громадянам на правах приватної власності. Всі інші споживачі, які не підпадають під вище зазначені категорії, відносяться до категорії споживачів "інші".
Оскільки відповідач є власником офісного приміщення у багатоквартирному будинку, яке не використовує для проживання, вона відноситься до категорії споживачів «інші споживачі».
Враховуючи невиконання відповідачем обов`язку зі сплати заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, що підтверджується належними та допустимими доказами, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості в сумі 12854,52 грн.
Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності суд зазначає таке.
Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За положеннями ч.1, 5ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за договором позовна давність за вимогами кредитора про стягнення коштів, сплату яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
30 березня 2020 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності 02 квітня 2020 року, продовжено низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.
Зокрема, згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 363, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин (який тривав до 30 червня 2023 року).
Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України був виключений Законом України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", який набрав чинності 04 вересня 2025 року.
До стягнення позивач заявив заборгованість за період з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2025 року, тобто, з урахуванням обставин, що вплинули на перебіг позовної давності, у межах строку позовної давності.
За встановлених у справі обставин позов належитьзадовольнити повністю. 
За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 3028 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 141, 258, 263-265, 273, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» 12854 (дванадцять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) грн 52 коп основного боргу за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб на опалення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн у відшкодування судових витрат.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: 33027, м.Рівне, вул.Данила Галицького, буд.27; код ЄДРПОУ 36598008;
відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_1 .
Повне судове рішення складене 31 березня 2026 року.

Суддя