Справа № 392/2056/25 
Провадження № 2/392/471/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
24 березня 2026 року        м. Мала Виска
Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бадердінової А.В., секретар судового засідання Покуц І.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «Санфорд Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №Z06.19739.003999176 від 05.06.2018 року в розмірі 54855.04 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійно правничу допомогу адвоката в сумі 5200,00 грн.
В обґрунтування позову посилається на те, що 05.06.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z06.19739.003999176, який був підписаний відповідачем власноручно. Відповідно до умов кредитного договору банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) шляхом зарахування коштів на банківський рахунок Позичальника, що відкривається Банком на поточні потреби в сумі 33800,00 грн, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами, згідно з умовами Договору. Строк кредитування становить 60 місяців, до 05.06.2023 року включно. Одночасно з укладанням Кредитного договору Позичальник уклав з ТДВ «Страхова компанія» АХА Страхування Життя» договір від 05.06.2018 року добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 2932,42 грн, Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк. Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок Позичальника грошові кошти в сумі 33800,00 грн, з яких 2932,42 грн, на рахунок ТДВ «Страхова компанія» АХА Страхування життя» сплачено страховий платіж від імені Позичальника в сумі 2932,42 грн. Позичальник свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами виконав лише частково, а саме сплатив 29161,20 грн, останній платіж проведено 20.02.2020 року. Після закінчення строку кредитування Кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. У зв`язку з чим, станом на 05.06.2023 року у відповідача сформувалася заборгованість у розмірі 54855,04 грн, яка складається із: 30639,99 грн - заборгованості за основним боргом, 24215,05 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Надалі, 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» був укладений договір факторингу №16/11-23, за умовами якого останньому за оплату перейшло право грошової вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.19739.003999176. 29.12.2023 між ТОВ «Санфор Капітал» укладено договір факторингу №29/12-23, відповідно до Додатку №2 "Друкований Реєстр Боржників" до вказаного догоовру факторингу, серед інших, до ТОВ "Санфорд Капіиал" перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.19739.003999176 від 05.06.2018року в розмірі 54855,04 гривень, з яких 30639,33 грн сума заборгованості за основним боргом, 24215,05 гривень сума заборгованості за відсотками. Оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 15.10.2025 року позовну заяву залишено без руху з надання позивачу строку для усунення недоліків.
30.10.2025 року представник позивача усунув вказані в ухвалі суду від 15.10.2025 року недоліки та надав квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 31.10.2025 відкрито провадження по справі та постановлено здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача ТОВ « Санфорд Капітал» про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без виклику сторін. Заперечень проти винесення заочного рішення не висловив.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання призначені на 16.01.2026, 24.03.2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та повернутий конверт на адресус уду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Причини неявки суду не повідомив, відзив на позов, зустрічний позов, будь-які клопотання, заяви чи докази, від нього не надходили.
З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позивача.
Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України.
Заперечення від сторін проти заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило.
У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно ст. ст.12,13,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлено, що 05.06.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , укладено кредитний договір № Z06.19739.003999176, який підписано власноручним підписом ОСОБА_1 та від імені Банку договір підписано з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно до публічної оферти АТ «Ідея Банк» від 16.09.2015 року.
Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору сторони погодили, що банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 33800,00 гривень, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із умовами цього договору. Банк надає кредит у день підписання цього договору строком на 60 місяців (п.1.2 Кредитного Договору).
Пунктом 1.3 Кредитного Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49 % (маржу банку).
Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за рішенням Правління Банку, становить 9,5 %, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку у розмірі 21,99 % (пункт 1.4 Кредитного Договору).
Пунктом 6.1. договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.54-55).
Крім того, 05.06.2018 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 44-45).
Паспорт споживчого кредиту виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту (див. постанову Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20).
Паспорт споживчого кредиту, є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування».
Факт перерахування відповідачу кредитних коштів на виконання кредитного договору № Z06.19739.003999176 від 05.06.2018 підтверджується ордером – розрахунком №1 про перерахування коштів у розмірі 30867,58 гривень та ордером-розрахунком №2 про перерахування коштів у розмірі 2932,42 грн на рахунок ТДВ «Страхова компанія» АХА Страхування життя» про сплату страхового платежу від імені Позичальника в сумі 2932,42 грн (а.с.38).
Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_2 за період з 05.06.2018 по 16.11.2023 року, вбачається, що відповідачу було зараховано кошти згідно кредитного договору №Z06.19739.003999176 від 05.06.2018 року у розмірі 33800,00 грн та відповідач погашав заборгованість за Кредитним договором (а.с.56-58).
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №Z06.19739.003999176 від 05.06.2018 року, останній станом на 16.11.2023 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 92499,39 гривень, яка складається з: заборгованості за основним боргом у сумі 30639,99 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у сумі 24215,05 грн та заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями у сумі 37644,35 грн. 
Довідка-розрахунок складено уповноваженою особою Акціонерного товариства «Ідея Банк» та скріплена печаткою цієї юридичної особи (а.с.52).
16 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» укладено договір факторингу № 16/11-23.
Відповідно до пункту 2.1. договору клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором.
Згідно із пунктом 2.2. договору права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в друкованому реєстрі боржників (додаток № 2), що підписується сторонами у день укладення цього договору та в реєстрі боржників в електронному вигляді (додаток № 1), що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 3) клієнтом фактору засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору. Друкований реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору.
У пункті 5.1. договору зазначено, що права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора саме в день підписання сторонами друкованого реєстру боржників та договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно» за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених пунктом 4.1. цього договору (здійснення оплати за договором) (а.с.29-36).
Відповідно до пункту 4.1. договору фактор виконав свої зобов`язання перед клієнтом, що підтверджується відповідними платіжними документами: платіжна інструкція № 566 від 17.10.2023 на суму 200 000,00 гривень та № 608 від 17.11.2023 на суму 2 795 777,00 гривень (а.с.9).
На підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» своїх зобов`язань за договором факторингу № 16/11-23 від 16 листопада 2023 року до матеріалів позовної заяви додано платіжну інструкцію № 566 від 17 жовтня 2023 року, платіжну інструкцію № 608 від 17 листопада 2023 року, друкований реєстр боржників № 1 від 16 листопада 2023 року, згідно із яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» перейшло право вимоги, зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.19739.003999176 від 05.06.2018 року на загальну суму 92499,39 грн (а.с.46-47).
29 грудня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» уклали договір факторингу № 29/12-23.
Відповідно до пункту 2.1. договору клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах визначених цим договором.
Як зазначено у пункті 4.1. договору, фактор зобов`язується сплатити клієнту фінансування у розмірі 2 933 447,18 гривень наступним шляхом: фактор сплачує частину суми фінансування в розмірі 30 000,00 гривень шляхом перерахунку вказаної суми на рахунки клієнта в строк до 31.12.2023; фактор сплачує залишок суми фінансування в розмірі 2 903 447,18 гривень шляхом перерахунку вказаної суми на рахунки клієнта в строк до 01.03.2024.
Відповідно до пункту 5.1. договору права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами цього договору (а.с.22-28).
Факт здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» оплати на виконання умов договору факторингу № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року підтверджується платіжною інструкцією № 13 від 29 грудня 2023 року, платіжною інструкцією № 1 від 28 лютого 2024 року, платіжною інструкцією № 3 від 29 лютого 2024 року, платіжною інструкцією № 4 від 29 лютого 2024 року, платіжною інструкцією № 5 від 29 лютого 2024 року (а.с.10-12).
Відповідно до витягу з друкованого реєстру боржників № 1, що є додатком до договору факторингу № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.19739.003999176 від 05.06.2018 року на загальну суму 92499,39 грн. (а.с.37).
При цьому, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 54855,04 грн, яка складається із: 30639,99 грн- заборгованість за основним боргом, 24215,05 грн- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками.
Вирішуючи даний позов, суд застосовує такі норми права.
Відповідно до ст.626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст.628, ст.629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір підписано Позичальником врасноручно.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.
Статтею 1082 Цивільного кодексу України, передбачено боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки попереднього кредитора ПАТ «Ідея Банк», які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України. Однак, відповідачем всупереч вищевказаних вимог не надано до суду доказів підтвердження сплати кредитної заборгованості на рахунки попереднього кредитора, ПАТ «Ідея Банк».
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, в межах заявлених позовних вимог, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ « Санфорд Капітал» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі у розмірі 54855,04 грн, яка складається із: 30639,33 грн сума заборгованості за основним боргом, 24215,05 гривень сума заборгованості за відсотками.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.
Частиною восьмоюстатті 141 Цивільного процесуального кодексу Українипередбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Водночас, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 Цивільного процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьоїстатті 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 Цивільного процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 Цивільного процесуального кодексу України); 3) розподіл судових витрат між сторонами(стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Згідностатті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає, як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписамистатті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1136/18.
Статтею 137 Цивільного процесуального кодексу Українивизначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано копії: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №3332 від 28.04.2017 року, договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024 укладений між ТОВ «Санфорд Капітал» та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», додатоку №2 до Договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024 року про вартість послуг (прейскурант), акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №4 підписаний керуючим партнером АО «Альянс ДЛС» відповідно до якого: адвокатом надано послуги на суму 5200,00 грн, з яких: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника 1 год - 1200 грн; складання та подання до суду позовної заяви 1 год - 4000 грн.
Клопотання від відповідача про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило.
За таких обставин, враховуючи, що витрати на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути з відповідача, є обґрунтованими та такими, що підтверджуються належними доказами наявними в матеріалах справи, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 5200 грн., що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. у відповідності до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір».
Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі грн. 2422,40 грн.
Керуючись статтями 526, 530, 1046,1047,1049,1054 Цивільного кодексу України, статтями141, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» заборгованість за кредитним договором № Z06.19739.003999176 від 05.06.2018 року в розмірі 54855,04 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал`судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5200,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня проголошення рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
- позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», ЄДРПОУ 43575686, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69.
- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя       Альона  Володимирівна Бадердінова