ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 681/928/25
Провадження № 22-ц/820/272/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
ТОВ «Коллект Центр» зазначило, що 2 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - ТОВ «Мілоан») і  ОСОБА_1 уклали в електронній формі договір про споживчий кредит №103951187 (далі - кредитний договір №103951187), відповідно до якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у розмірі 1 500 грн строком на 30 днів (з можливістю продовження строку кредитування на 60 днів). ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит до 2 жовтня 2021 року, сплатити проценти за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а у разі продовження строку кредитування сплатити проценти за стандартною (базовою) ставкою у розмірі 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. На підставі договору факторингу №17/12-2021-62 від 17 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №103951187 Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал»), яке, у свою чергу, на підставі договору №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року відступило це право позивачу. ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором №103951187, у зв`язку з чим на дату відступлення права вимоги новому кредитору виникла заборгованість у розмірі 8 872 грн 18 коп., яка складається з 1 354 грн 50 коп. заборгованості за тілом кредиту, 7 517 грн 68 коп. заборгованості за нарахованими процентами.
Крім того, 4 жовтня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 БАНК») та ОСОБА_1 уклали в електронній формі договір позики №77486958 (далі - кредитний договір №77486958), за умовами якого ТОВ «1 БАНК» передало у власність ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 2 150 грн за базовою процентною ставкою 1,99% у день строком на 30 днів (з можливістю продовження строку кредитування на 90 днів), а той зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти. На підставі договору факторингу №22/02/2022 від 22 лютого 2022 року ТОВ «1 БАНК» відступило право вимоги за кредитним договором №77486958 ТОВ «Вердикт Капітал», яке, у свою чергу, на підставі договору №10-01/2023 від 10 січня 2023 року відступило це право позивачу. ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором №77486958, у зв`язку з чим на дату відступлення права вимоги новому кредитору виникла заборгованість у розмірі 7 284 грн 55 коп., яка складається з 2 150 грн заборгованості за тілом кредиту, 5 134 грн 20 коп. заборгованості за нарахованими процентами, 35 коп. 3% річних від простроченої суми.
За таких обставин ТОВ «Коллект Центр» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 16 156 грн 73 коп. заборгованості за кредитними договорами, 2 422 грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору та 9 000 грн витрат на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість:
за договором про споживчий кредит №103951187 від 2 вересня 2021 року, яка складається з: 1 354 грн 50 коп. заборгованості за тілом кредиту, 7 517 грн 68 коп. заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги;
за договором позики №77486958 від 4 жовтня 2021 року, яка складається з: 2 150 грн заборгованості за тілом кредиту, 5 134 грн 20 коп. заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 35 коп. нарахованих 3% річних, - а всього 16 156 грн 73 коп.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 коп. і витрати на правову допомогу в розмірі 9 000 грн.
Суд першої інстанції керувався тим, що  ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за укладеними ним із ТОВ «Мілоан» і ТОВ «1 БАНК» кредитними договорами, а тому з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» як нового кредитора слід стягнути вказану заборгованість. У зв`язку з розглядом справи ТОВ «Коллект Центр» понесло обґрунтовані витрати зі сплати судового збору та на професійну правничу допомогу, які слід покласти на відповідача.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення ОСОБА_1 із ТОВ «Мілоан» і ТОВ «1 БАНК» кредитних договорів, одержання відповідачем кредитних коштів і виникнення у нього заборгованості за цими договорами. ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України, а тому він звільнений від сплати процентів за кредитами. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову. Крім того, суд поклав на ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу, розмір яких є необґрунтованим і неспівмірним.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не з`ясував у повному обсязі обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, не врахував норми статей 530, 631 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), неправильно витлумачив норми статті 1048 ЦК України та не застосував приписи статті 141 ЦПК України.
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру заборгованості за кредитними договорами підлягає зміні.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

2 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» (кредитодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) уклали в електронній формі кредитний договір №103951187, за умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 1 500 грн, а той зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (пункти 1.1, 1.2 кредитного договору №103951187).
Кредитний договір №103951187 укладений сторонами дистанційно шляхом пропозиції ОСОБА_1 укласти цей договір (анкета-заява №103951187) і прийняття пропозиції ТОВ «Мілоан». ОСОБА_1 підписав кредитний договір електронним підписом - одноразовим ідентифікатором S66689, який був надісланий кредитодавцем на його номер телефону.
Пунктами 1.3, 1.4 кредитного договору №103951187 встановлено, що кредит надається строком на 30 днів з 2 вересня 2021 року; термін (дата) повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 2 жовтня 2021 року.
Згідно з пунктами 1.5.2, 1.6 кредитного договору №103951187: проценти за користування кредитом - 4 грн 50 коп., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (пункт 2.1 кредитного договору №103951187).
Як передбачено пунктом 2.2.2 кредитного договору №103951187, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору.
Відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору №103951187 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього Договору.
Того ж дня, тобто 2 вересня 2021 року, ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк» (платіжна карта НОМЕР_1 ) 1 500 грн кредитних коштів.
ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором №103951187 з повернення кредиту та сплати процентів. 20 жовтня 2021 року він частково сплатив ТОВ «Мілоан» борг за кредитним договором №103951187 у розмірі 1 500 грн, із яких 145 грн 50 коп. - прострочене тіло кредиту, 1 354 грн 50 коп. - прострочені проценти за кредитом.
Станом на 1 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» нарахувало заборгованість за кредитним договором №103951187 у розмірі 4 199 грн 16 коп., із яких 1 354 грн 50 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 4 199 грн 16 коп. - проценти.
17 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №17/12-2021-62, за умовами якого ТОВ «Мілоан» за плату відступило ТОВ «Вердикт Капітал» своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних договорів, у тому числі до  ОСОБА_1 за кредитним договором №103951187.
Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №17/12-2021-62 від 17 грудня 2021 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 щодо заборгованості станом на 1 грудня 2021 року у розмірі 4 199 грн 16 коп.
До цієї заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» донарахувало ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами за період з 17 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року у розмірі 4 673 грн 02 коп.
10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних договорів, у тому числі до  ОСОБА_1 за кредитним договором №103951187.
Згідно з реєстром боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до ОСОБА_1 щодо заборгованості станом на 23 лютого 2022 року у розмірі 8 872 грн 18 коп.
4 жовтня 2021 року ТОВ «1 БАНК» (позикодавець) і ОСОБА_1 (позичальник) уклали в електронній формі кредитний договір №77486958, за умовами якого ТОВ «1 БАНК» передало відповідачу у власність грошові кошти в сумі 2 150 грн строком на 30 днів шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а той зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів до 3 листопада 2021 року та сплатити плату (проценти) від суми позики у розмірі 1,99% на день (пункти 1, 2 кредитного договору №77486958).
Пунктом 4 кредитного договору №77486958 визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.
Згідно з пунктом 12 кредитного договору №77486958 цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (ТОВ «1 БАНК» - seci2NPg0B; ОСОБА_1 - AHnauNadA4).
Того ж дня, тобто 4 жовтня 2021 року, ТОВ «1 БАНК» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 в Акціонерному товаристві комерційному «Приватбанк» (платіжна карта НОМЕР_1 ) 2 150 грн кредитних коштів.
Натомість ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором №77486958 з повернення кредиту та сплати процентів.
Станом на 1 лютого 2022 року ТОВ «1 БАНК» нарахувало заборгованість за кредитним договором №77486958 у розмірі 7 284 грн 20 коп., із яких 2 150 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5 134 грн 20 коп. - заборгованість за процентами.
22 лютого 2022 року ТОВ «1 БАНК» і ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу №22/02/2022, за умовами якого ТОВ «1 БАНК» за плату відступило ТОВ «Вердикт Капітал» своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних договорів, у тому числі до  ОСОБА_1 за кредитним договором №77486958.
Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №22/02/2022 від 22 лютого 2022 року ТОВ «1 БАНК» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 щодо заборгованості станом на 1 лютого 2022 року у розмірі 7 284 грн 20 коп.
У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №77486958 ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало ОСОБА_1 проценти від простроченої суми за 22-23 лютого 2022 року у розмірі 35 коп.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» і ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» за плату своє право грошової вимоги до боржників за рядом кредитних договорів, у тому числі до  ОСОБА_1 за кредитним договором №77486958.
Згідно з реєстром боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до ОСОБА_1 щодо заборгованості у розмірі 7 284 грн 20 коп., із яких: 2 150 грн - тіло кредиту, 5 134 грн 20 коп. - проценти за кредитом, 35 коп. - 3% від простроченої суми.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).
В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статт ею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Із положень частини другої статті 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).
Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
У разі прострочення боржником грошового зобов`язання настають наслідки такого прострочення у виді нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних від простроченої суми.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Зібрані докази вказують на те, що протягом вересня-жовтня 2021 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Мілоан» і ТОВ «1 БАНК» в електронній формі два кредитних договори, за умовами яких фінансові компанії перерахували на картковий рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти, а той зобов`язався повернути кредити та сплатити проценти. Ці кредитні договори підписані відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, із використанням належного йому номеру телефону НОМЕР_2 (фінансовий номер телефону). Про належність указаного номеру телефону ОСОБА_1 свідчить і те, що такий номер телефону був прив`язаний до його банківського рахунку в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк».
В анкеті-заяві ОСОБА_1 на отримання кредиту в ТОВ «Мілоан» (т. 1 а.с. 38), а також у тексті кредитних договорів (т. 1 а.с. 13, 32-36) зазначені особисті дані відповідача, які міг подати лише він для отримання кредиту.
Отже фінансові компанії (ТОВ «Мілоан», ТОВ «1 БАНК») і ОСОБА_1 у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів, а саме, щодо розміру кредитів, порядку їх надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договорів тощо.
На виконання умов кредитних договорів ТОВ «Мілоан» і ТОВ «1 БАНК» перерахували грошові кошти на належний  ОСОБА_1 картковий рахунок в Акціонерному товаристві комерційному банку «Приватбанк», про що свідчать виписка по цьому рахунку (т. 1 а.с. 212-214), довідки фінансових компаній про переказ коштів (т. 1 а.с. 27, 46).
ОСОБА_1 не повернув кредити та не сплатив проценти.
У подальшому ТОВ «Мілоан» і ТОВ «1 БАНК» відступили право вимоги за кредитними договорами ТОВ «Вердикт Капітал», яке, у свою чергу, відступило це право ТОВ «Коллект Центр».
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитними договорами, а тому з нього на користь ТОВ «Коллект Центр» як нового кредитора слід стягнути неповернуті кредити, нараховані проценти та проценти від простроченої суми.
Посилання  ОСОБА_1 на недоведеність укладення ним кредитних договорів та одержання ним кредитних коштів, а також виникнення у нього заборгованості за цими договорами не відповідають фактичним обставинам справи.
Також суд обґрунтовано відхилив доводи ОСОБА_1 про те, що він звільнений від сплати процентів за кредитом відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відповідач не надав належних і допустимих доказів проходження ним військової служби на час строку кредитування та розгляду справи в суді. ОСОБА_1 не надав таких доказів й апеляційному суду після роз`яснення йому ухвалою від 21 січня 2026 року права на вчинення такої процесуальної дії.
Водночас суд першої інстанції неправильно визначив строк кредитування за кредитними договорами та розмір стягуваних процентів за цими договорами.
Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
За кредитним договором №103951187 ТОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит 2 вересня 2021 року строком на 30 днів. З 2 вересня до 2 жовтня 2021 року тривав пільговий строк кредитування, під час якого ТОВ «Мілоан» нараховувало ОСОБА_1 проценти за ставкою 0,01% від фактичного залишку кредиту (1 500 грн) за кожен день строку користування кредитом у розмірі 15 коп. на день.
Оскільки до 2 жовтня 2021 року ОСОБА_1 не повернув кредит і продовжив користуватися кредитними коштами, то відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору №103951187 на 3 жовтня 2021 року строк кредитування був продовжений (пролонгований) на стандартних (базових) умовах. З цього дня ОСОБА_1 нараховувалися проценти за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту у розмірі 75 грн на день.
Після сплати 20 жовтня 2021 року ОСОБА_1 частини заборгованості по кредиту (145 грн 50 коп.) ТОВ «Мілоан» продовжило нарахування йому процентів за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 67 грн 73 коп. на день.
Строк кредитування ОСОБА_1 на стандартних (базових) умовах закінчився 1 грудня 2021 року після спливу 60 календарних днів.
Відтак строк кредитування за кредитним договором №103951187 тривав з 2 вересня 2021 року до 1 грудня 2021 року.
ТОВ «1 БАНК» і ОСОБА_1 встановили строк кредитування за кредитним договором №77486958 - 30 днів (з 4 жовтня 2021 року).
Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (нова редакція) (т. 1 а.с. 15-26) передбачають право позичальника нараховувати проценти на суму позики/залишок позики за весь час понадстрокового користування кредитом, але в будь-якому випадку не більше ніж 90 календарних днів (пункт 6.5).
Натомість ці Правила не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтвердження, що саме їх розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи кредитний договір. Названі Правила не можуть регулювати спірні правовідносини (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17).
Відтак строк кредитування за кредитним договором №77486958 тривав з 4 вересня 2021 року до 3 листопада 2021 року.
ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.
Суд першої інстанції помилково не звернув увагу на вказані обставини та неправомірно погодився із заявленим у позовній заяві розміром заборгованості за кредитним договором.
З урахуванням указаних строків кредитування заборгованість ОСОБА_1 за кредитними договорами становить:
за кредитним договором №103951187 - 4 199 грн 16 коп., із яких 1 354 грн 50 коп. - заборгованість за кредитом, 2 844 грн 66 коп. - заборгованість за процентами;
за кредитним договором №77486958 - 3 434 грн 05 коп., із яких 2 150 грн - заборгованість за кредитом, 1 283 грн 70 коп. - заборгованість за процентами (2150?1,99%=42,79?30); 35 коп. - 3% річних від простроченої суми, - а всього 7 633 грн 21 коп. (4199,16+3434,05).

3. Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення в частині розміру заборгованості за кредитними договорами підлягає зміні.
З ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» слід стягнути заборгованість за кредитними договорами у розмірі 7 633 грн 21 коп.
Згідно з частиною четвертою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, оскільки має місце неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Статтею 1 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VІ) визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
За змістом частини першої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, і за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення.
В силу підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, сплачується судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як передбачено частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI, при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
За подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI).
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.
Законом №3674-VI визначені ставки судового збору, зокрема за подання юридичною особою позову майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Якщо процесуальний документ подається в електронній формі, то застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. За подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків указаної ставки.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Чинне законодавство визначає критерії, які мають бути враховані судом при вирішенні питання про відшкодування понесених учасником справи витрат на професійну правничу допомогу.
Зокрема, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу адвоката, розмір яких є співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Процесуальний закон виключає ініціативу суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, якщо ці витрати не відповідають критерію співмірності.
Саме таку правову позицію висловили Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року (справа №755/9215/15-ц) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 3 червня 2020 року (справа №211/1674/19).
Позов ТОВ «Коллект Центр» майнового характеру заявлено з ціною 16 156 грн 73 коп. та задоволено з урахуванням висновків апеляційного суду на суму 7 633 грн 21 коп., тобто на 47,24% (7633,21?100:16156,73).
Тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» слід присудити судовий збір у розмірі 1 144 грн 34 коп. (2422,40?47,24%).
Також у зв`язку з розглядом справи ТОВ «Коллект Центр» понесло витрати на професійну правничу допомогу.
На підставі договору про надання правової допомоги від 1 липня 2024 року №01-07/2024 (т. 1 а.с. 107-109) Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» (далі - Адвокатське об`єднання) надавало ТОВ «Коллект Центр» професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. За умовами цього договору вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (пункт 4.1). Факт надання послуг за договором підтверджується актом про надання юридичної допомоги (форма акту про надання юридичної допомоги визначена додатком 2 до договору), який готується Адвокатським об`єднанням та надсилається клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому буда надана юридична допомога (пункт 4.3). Сума, визначена в акті про надання юридичної допомоги, є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (пункт 4.5).
Із заявки на надання юридичної допомоги №64 від 2 червня 2025 року (т. 1 а.с. 112) та акту про надання юридичної допомоги №11 від 30 червня 2025 року (т. 1 а.с. 113) слідує, що Адвокатське об`єднання надало ТОВ «Коллект Центр» юридичні послуги у виді надання усної консультації та складання позовної заяви для подачі до суду на суму 9 000 грн.
В суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявив клопотання про зменшення розміру указаних судових витрат у зв`язку з невідповідністю їх критеріям співмірності та реальності.
У зв`язку з цим суд першої інстанції правомірно не вирішував питання щодо співмірності наданих ТОВ «Коллект Центр» юридичних послуг.
Водночас оскільки за наслідками перегляду справи в апеляційному суді позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково, то з ОСОБА_1 на користь позивача слід присудити витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 251 грн 60 коп. (9000?47,24%).
Всього  ОСОБА_1 повинен відшкодувати ТОВ «Коллект Центр» судові витрати за наслідком розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 5 395 грн 94 коп. (1144,34+4251,60).
ОСОБА_1 оскаржив рішення суду через підсистему «Електронний суд» в цілому та сплатив за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2 906 грн 88 коп. (2422,40?150%?0,8).
Оскільки апеляційна скарга  ОСОБА_1 задоволена на 52,76% (100-47,24), то з ТОВ «Коллект Центр» на його користь слід присудити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 533 грн 67 коп. (2906,88?52,76%).
Враховуючи вимоги частини десятої статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити ТОВ «Коллект Центр» від сплати ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» судові витрати в суді першої інстанції у розмірі 3 862 грн 27 коп. (5395,94-1533,67).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року в частині розміру заборгованості за кредитним договором і судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання - АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місцезнаходження - 01133, місто Київ, вулиця Мечнікова, 3, офіс 306; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 44276926) 7 633 гривні 21 копійку заборгованості за кредитним договором і 3 862 гривні 27 копійок судових витрат, а всього - 11 495 гривень 48 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції - Горщар А.Г.  
Доповідач - Ярмолюк О.І.       Категорія 27