УХВАЛА
07 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 303/9706/25
провадження № 61-3759ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2026 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 05 березня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача та
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживача.
У січні 2026 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , а у разі залучення співвідповідачем Дарії, - на кошти, які знаходяться: на всіх банківських рахунках; у платіжних системах; на рахунках, відкритих у будь-яких банківських установах України, у межах ціни позову. Заборони відповідачам відкривати нові банківські рахунки з метою обходу арешту, здійснювати перереєстрацію або припинення ФОП, змінювати платіжні реквізити, що використовуються для прийому оплат.
15 січня 2026 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
05 березня 2026 року постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 
2026 року залишено без змін.
У березні 2026 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 
2026 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 05 березня 2026 року.
Необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом 
випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Частиною першою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України 
(далі - ЦПК України), яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень, встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:
1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;
2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;
3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Пунктами 3, 4 частини першої статті 353 ЦПК України передбачено, 
що окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову.
Згідно з частиною першою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої 
та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.
Стаття 389 ЦПК України визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Оскарження ухвали суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні позову, після її перегляду в апеляційному порядку, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права і регламентує право оскарження судових рішень 
у касаційному порядку, не передбачено.
З огляду на вищезазначене та відповідно до наведених приписів ЦПК України, 
не може бути предметом перегляду у касаційному порядку й постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції щодо відмови у забезпеченні позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі 
№ 753/22860/17, провадження № 14-88цс20, сформульовано правовий висновок, який підтверджено в постанові від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20, провадження № 12-90гс20, про те, що з огляду на відсутність у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України серед ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, ухвали цього суду про відмову у забезпеченні позову неможливим є як касаційне оскарження такої ухвали, так і касаційне оскарження постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін. 
Це обмеження права на оскарження не шкодить суті права особи, зацікавленої 
у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано 
на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 січня 2026 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 05 березня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: О. М. Ситнік
В. М. Ігнатенко
І. М. Фаловська