ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 лютого 2026 року справа №200/6020/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року (повне судове рішення складено 28 листопада 2025 року) у справі № 200/6020/25 (суддя в І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за віком та скасувати рішення від 29.07.2025 № 052630005129;
- зобов`язати відповідача призначити з 21.07.2025 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 та період навчання по диплому № НОМЕР_2 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що під час розгляду заяви про призначення пенсії управлінням протиправно не враховано період, визначений в трудовій книжці серії НОМЕР_1 . Вважає, що рішення Дружківського міського суду від 02.10.2024 по справі №229/4210/24 підтверджує те, що дівочим прізвищем ОСОБА_1 є « ОСОБА_2 », а отже відмова у прийняті трудової книжки та диплому, як таких, що належать позивачу, є безпідставною. Вважає наявними підстави для призначення пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії від 29.07.2025 №052630005129.
Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 21.07.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи, визначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , та період навчання в Харківському будівельному технікумі згідно диплома НОМЕР_3 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що документально встановлено, що 21.07.2025 позивачем подано заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У червні 2025 року позивачу виповнилось 60 років. 
Відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років. 
Рішенням про відмову в призначенні пенсії від 29.07.2025 № 052630005129 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (за принципом екстериторіальності) повідомило позивача, про відсутність страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV. 
Додатково в рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 та період навчання в Харківському будівельному технікумі згідно диплома НОМЕР_3 , оскільки відсутні документи на підтвердження зміни дошлюбного прізвища позивача, що суперечить вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).
Окрім цього, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, пророзірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
В зв`язку з вище викладеним, періоди роботи визначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та період навчання в Харківському будівельному технікумі згідно диплома НОМЕР_3 не було зараховано до страхового стажу, оскільки відсутні документи на підтвердження зміни дошлюбного прізвища позивача. Будь-яких інших документів, які містять відомості про спірні періоди роботи, для підтвердження стажу позивачем не надано.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася із заявою від 21.07.2025 на призначення пенсії за віком.
За результатом розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 29.07.2025 №052630005129 про відмову у призначенні пенсії. З рішення вбачається, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи в трудовій книжці № НОМЕР_1 та періоди навчання по диплому № НОМЕР_2 , оскільки відсутнє підтвердження дошлюбного прізвища. На підставі наданих документів страховий стаж становить 27 років 6 місяців 01 день, що не дає права на призначення пенсії.
Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернулась до суду з метою його скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі Закон України №1058-IV).
Згідно статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
За приписами статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону №1058-IV).
Згідно частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня по 31 грудня 2025 року – від 22 до 32 років.
Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.07.2025 відмолено позивачці в призначенні пенсії за віком з огляду на не зарахування до її страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки № НОМЕР_1 та періоду навчання по диплому № НОМЕР_2 , оскільки відсутнє підтвердження дошлюбного прізвища.
Щодо не зарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача періодів її роботи згідно записів трудової книжки № НОМЕР_1 , суд зазначає таке.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудова книжка НОМЕР_1 оформлена на ім`я « ОСОБА_3 » (мова оригіналу) ІНФОРМАЦІЯ_2 . На титульному листі наявний запис про те, що прізвище змінено на « ОСОБА_4 » на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_4 . Трудова книжка містить записи про трудову діяльність ОСОБА_1 в періоди 30.07.1984 – 28.02.1987, 02.03.1987 – 30.09.1991, 01.10.1991 – 24.11.1992, 01.09.1993 – 31.07.1996, 01.08.1996 – 03.12.2012, 04.12.2012 – 03.11.2015, 04.11.2015 – 15.12.2016, 16.12.2016 – 03.01.2017, 04.01.2017 – 31.03.2024, 01.04.2024 – 30.06.2025 період виплати допомоги по безробіттю 22.01.1993 – 21.07.1993.
З розрахунку стажу вбачається, що до страхового стажу зараховані роботи у період 01.01.1998 – 30.06.2025, що у кількісному еквіваленті складає 27 років 6 місяців 1 день.
Отже, періоди роботи до 01.01.1998, записи про які містить трудова книжка № НОМЕР_1 , відповідачем не зараховані з підстав не підтвердження дошлюбного прізвища позивача.
Суд звертає увагу, що станом час заповнення трудової книжки позивача, була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (далі - Інструкція №162).
Згідно абзацу 1 пункту 2.2 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до пункту 2.3. Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією того підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5 Інструкції №162).
При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відповідно до пункту 2.13 Інструкції №162 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Аналогічні за змістом положення містяться також в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58.
Дослідивши копію трудової книжки позивача, суд встановив, що така містить усі необхідні записи про зміну прізвища позивача з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (мова оригіналу), і, на переконання суду, є достатнім підтвердженням зміни дошлюбного прізвища позивача.
Крім того, позивачем до заяви про призначення пенсії додано рішення Дружківського міського суду Донецької області від 02.10.2024 по справі №229/4210/24, яке набрало законної сили 04.11.2024 (номер в ЄДРСР 122334542). Таке рішення прийнято у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту родинних відносин із ОСОБА_7 (мати заявниці), ІНФОРМАЦІЯ_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . За результатом розгляду справи судом встановлено факт, що ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ), яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Кабаківка, Нововодолазького району, Харківської області.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_5 , що видано 21.05.1992 між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 розірвано шлюб, про що внесено відповідний запис. Після розірвання шлюбу прізвища залишені незмінними.
Отже, як записами у трудовій книжці так і наданим додатково рішенням суду у сукупності підтверджено зміну дошлюбного прізвища позивача з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_4 », у зв`язку з чим, відмова зарахувати до страхового стажу періоди роботи по трудовій книжці НОМЕР_1 є протиправною.
Щодо періоду навчання, підтвердженого дипломом, суд зазначає таке.
Диплом НОМЕР_3 видано 30.06.1984 на ім`я ОСОБА_9 , про те, що вона в 1980 році вступила до Харківського будівельного технікуму і в 1984 році закінчила повний курс по спеціальності «архітектура».
Відповідно до приписів ст. 56 Закону № 1788 (в редакції, що діяла до 01.01.2004) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Отже, законодавець, крім роботи, виконуваної на підставі трудового договору на підприємствах, передбачив можливість зарахування до страхового стажу періоду навчання і визначив для цього певні умови та порядок.
У Рішенні про відмову в призначенні пенсії відповідачем зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання по диплому № НОМЕР_2 , оскільки не підтверджене дошлюбне прізвище.
Враховуючи те, що судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено зміну дошлюбного прізвища позивача з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_4 », суд дійшов висновку, що відмова у врахуванні періоду навчання до страхового стажу згідно диплому № НОМЕР_2 є протиправною.
Вищенаведене в сукупності свідчить про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.07.2025 №052630005129 та наявність підстав для його скасування.
З метою ефективного поновлення порушених прав позивача слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 21.07.2025, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи визначені у трудовій книжці серії НОМЕР_1 та період навчання в Харківському будівельному технікумі згідно диплома НОМЕР_3 .
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року у справі № 200/6020/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 18 лютого 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук