ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
02 лютого 2026 року 	м. Тернопіль	Справа № 921/110/23(921/327/24) 	

Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Гевка В.Л. 
розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА"
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД"
про визнання недійсними угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог
в межах справи № 921/110/23
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА"

За участі учасників та їх представників:
Позивача: адвокат Марчук Герман Володимирович, ордер серія АІ №1787856 від 09.01.2025, представник;
Відповідача: не з`явися. 

1.Суть справи:
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.03.2023 відкрито провадження у справі №921/110/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю (далі – ТОВ) "ТІЕРРА", а постановою суду від 25.06.2024 ТОВ "ТІЕРРА" визнано банкрутом. 
ТОВ "ТІЕРРА" звернулося до суду з позовом до ТОВ "БМБУД" про визнання недійсними угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, зазначаючи про те, що уклавши оспорювані угоди менш ніж за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, ТОВ "ТІЕРРА" фактично відмовилося від власних майнових вимог до відповідача та завдало шкоди кредиторам, внаслідок порушення пропорційності погашення їхніх вимог. 
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2024 у позові відмовлено.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 скасовано рішення місцевого господарського суду від 16.12.2024 та прийнято нове рішення про задоволення позову у повному обсязі. 
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 червня 2025 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД" задовольнити частково. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2024 у справі № 921/110/23(921/327/24) скасовано. Справу № 921/110/23(921/327/24) передано до Господарського суду Тернопільської області на новий розгляд.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2025 справу № 921/110/23(921/327/24) передано судді Гевку В.Л.
Ухвалою суду від 28.07.2025 прийнято справу 921/110/23(921/327/24) до свого провадження. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 19.08.2025, яке востаннє було відкладено на 18.11.2025.
В судовому засіданні 18.11.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 08.12.2025, яке востаннє було відкладено на 02.02.2026
В судовому засіданні 02.02.2026 судом оголошено скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Аргументи сторін.
2.1. Аргументи позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА".
Позивач у позовній заяві від 21.05.2024 (вх. № 362 від 22.05.2024) просить: визнати недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1 від 31.10.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "БМБУД" (47734, Тернопільська обл., с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9, код 41037833) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" (46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, буд. 14, код 42486103); визнати недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №2 від 31.10.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "БМБУД" (47734, Тернопільська обл., с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9, код 41037833) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" (46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, буд. 14,код 42486103); визнати недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №3 від 31.10.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМБУД» (47734, Тернопільська обл., с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9, код 41037833) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" (46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, буд. 14, код 42486103).
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що в ході здійснення процедури розпорядження майном ТОВ "ТІЕРРА" арбітражним керуючим Демчаном О.І. встановлено, що між ТОВ "ТІЕРРА" та ТОВ "БМБУД" було укладено договори оренди № 01/10 від 01.10.2020, № 01/03/21 від 01.03.2021, №01/07/21 від 01.07.2021, № 02/08/21 від 02.08.2021. 
Розпорядником майна із виписок по рахунках боржника та з відомостей Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що ТОВ "БМБУД" протягом більше ніж 2 років не сплачувало орендну плату за укладеними договорами оренди, у останнього наявна заборгованість перед ТОВ "ТІЕРРА" за відповідними договорами, у зв`язку із чим розпорядником майна боржника від імені ТОВ "ТІЕРРА" подано позовну заяву про стягнення заборгованості за відповідними договорами оренди, що станом на дату подання цього позову розглядається господарським судом Тернопільської області у справі №921/110/23(921/170/24). 
02.05.2024 розпорядником майна отримано відзив ТОВ «БМБУД» на позовну заяву ТОВ "ТІЕРРА" у справі №921/110/23(921/170/24), в якому відповідач зазначив, що заборгованість ТОВ "БМБУД" перед ТОВ "ТІЕРРА" за договорами оренди була погашена на підставі угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, а саме: - заборгованість на суму 814 990,00 грн за договором оренди №01/10 від 01.10.2020 – на підставі угоди №3 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.10.2022; - заборгованість на суму 109 800,00грн за договором оренди №01/07/21 від 01.07.2021 – на підставі угоди №2 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.10.2022; - заборгованість на суму 7 480,24 грн за договором оренди №02/08/21 від 02.08.2021 – на підставі угоди №1 про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.10.2022. 
Так, відповідно до підпунктів 1.2.1., 1.3. зазначених угод, ТОВ "БМБУД" визнало, що у останнього станом на дату укладення угод про зарахування зустрічних однорідних вимог наявні непогашені грошові зобов`язання перед ТОВ "ТІЕРРА", строк виконання яких настав, у сумі 814 990,00 грн на підставі договору оренди №01/10 від 01.10.2020, у сумі 109 800,00 грн на підставі договору оренди №01/07/21 від 01.07.2021 та у сумі 7 480,24 грн на підставі договору оренди №02/08/21 від 02.08.2021. 
Аналогічно, відповідно до підпункту 1.2.2. ТОВ "ТІЕРРА" визнало наявність у останнього заборгованості перед ТОВ "БМБУД" за визначеними в угодах договорами про переведення боргу. Відповідно до пунктів 1.5. угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1 від 31.10.2022, №2 від 31.10.2022 та №3 від 31.10.2022, сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, зазначеними у п.1.2.1 та п.1.2.2. цих угод, відповідно з моменту підписання цих угод зобов`язання ТОВ "БМБУД" перед ТОВ "ТІЕРРА" за вищезгаданими договорами оренди, та зобов`язання ТОВ "ТІЕРРА" за визначеними в угодах договорами переведення боргу вважатимуться припиненими.
Зазначає, що угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВ "ТІЕРРА" та ТОВ "БМБУД" було укладено 31.10.2022 , тобто менше ніж за 5 місяців до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ТІЕРРА".
Таким чином, ТОВ "ТІЕРРА", уклавши угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, менше ніж за 3 роки до відкриття провадження у справі про банкрутство та у період, коли у боржника уже існувала заборгованість перед ТОВ "Санрайс Логистикс", ТОВ "А.Т. Смарт Трейдинг" та ГУ ДПС у Тернопільській області, прийняло виконання грошового зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, та, фактично, відмовилось від власних майнових вимог до ТОВ "БМБУД" за договорами оренди №01/10 від 01.10.2020, №01/07/21 від 01.07.2021 та №02/08/21 від 02.08.2021 на загальну суму 932 270,24 грн.
З огляду на зазначене, наявні підстави для визнання угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1 від 31.10.2022, №2 від 31.10.2022 та №3 від 31.10.2022 недійсними у зв`язку із тим, що останні вчинені "про людське око", за відсутності реальної заборгованості ТОВ "ТІЕРРА" перед ТОВ "БМБУД", а також спрямовані виключно на порушення прав ТОВ "ТІЕРРА" та його кредиторів у справі про банкрутство №921/110/23, шляхом уникнення сплати заборгованості перед ТОВ "ТІЕРРА", яка має бути використана для пропорційного погашення вимог кредиторів боржника.

19.06.2024 у відповіді на відзив (вх. № 4861 від 19.06.2024) позивач зазначив, що твердження відповідача є безпідставними, оскільки, як зазначалось в позовній заяві, відповідно до тексту угод про зарахування зустрічних однорідних вимог, останні, нібито, укладались менше ніж за 5 місяців до відкриття провадження у справі про банкрутство, у період, коли ТОВ "ТІЕРРА" уже було неплатоспроможним та мало заборгованість перед принаймні перед 3 кредиторами, вимоги яких були визнані господарським судом у справі про банкрутство підприємства.
За таких обставин, укладення оспорюваних угод із ТОВ "БМБУД", за результатами яких ТОВ "ТІЕРРА" фактично відмовилось від власних вимог до очевидно платоспроможного ТОВ "БМБУД" (докази платоспроможності надавались безпосередньо останнім у справі №921/110/23(921/170/24) в якості додатків до заперечень на заяву про забезпечення позову), та водночас фактично здійснило погашення вимог одного кредитора, що має ознаки заінтересованості щодо ТОВ "ТІЕРРА", за наявності у той період ще принаймні трьох інших, є очевидно недобросовісним та спрямованим на завдання шкоди кредиторам ТОВ "ТІЕРРА" шляхом умисної зміни пропорційності та черговості погашення вимог кредиторів.
Оспорювані угоди спрямовані на «узаконення» уникнення пропорційного погашення вимог кредиторів за рахунок коштів, що мали б бути стягнуті з ТОВ "БМБУД" на користь боржника, та, відповідно, збереження таких коштів у власності відповідача – ТОВ "БМБУД".
Щодо способу захисту, зазначає, що обраний розпорядником майна спосіб захисту порушеного права є ефективним, оскільки вимога про стягнення заборгованості за договорами оренди №01/10 від 01.10.2020, №01/07/21 від 01.07.2021 та №02/08/21 від 02.08.2021, погашення якої є предметом оспорюваних угод про зарахування зустрічних однорідних вимог №1, №2 та №3 від 31.10.2022, заявлена ТОВ «ТІЕРРА» у позовній заяві, що розглядається у справі №921/110/23(921/170/24), відповідно вимога про застосування наслідків недійсності правочинів у цьому випадку призвела б до виникнення двох спорів з одного і того ж предмету між одними й тими самими особами, що в силу положень ст.175, 226 ГПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі або для залишення позову без розгляду.

02.09.2025 ТОВ "ТІЕРРА" подано Додаткові пояснення щодо позовної заяви про визнання недійсними угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, з урахуванням висновків Верховного суду (вх. № 6191 від 02.09.2025), у яких позивач звернув увагу суду, на те, що ТОВ «БМБУД» є заінтересованою особою щодо ТОВ «ТІЕРРА», що підтверджується, серед іншого, тим, що рішенням господарського суду Тернопільської області від 16.12.2024 по справі №921/110/23(921/490/24), яка розглядалась в межах справи про банкрутство ТОВ «ТІЕРРА», встановлено факт укладення між ТОВ «БМБУД» та ТОВ «ТІЕРРА» правочинів, позбавлених економічної мети. 
Фактично, ТОВ «ТІЕРРА» та ТОВ «БМБУД» перебували під контролем однієї групи осіб, якими вчиняються дії, спрямовані на уникнення сплати заборгованості ТОВ «ТІЕРРА» перед кредиторами.
З огляду на зазначене, враховуючи обставини непередачі посадовими особами ТОВ «ТІЕРРА» печатки підприємства ліквідатору, відповідач об`єктивно мав можливість «заднім числом» створити відповідні докази з метою створення видимості погашення заборгованості за договорами оренди. 
З огляду на всі зазначені обставини, з урахуванням того факту, що ТОВ «БМБУД» є заінтересованою особою щодо ТОВ «ТІЕРРА», ліквідатором зроблено висновок, що як угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1, №2 та №3 від 31.10.2022, так і додатково долучені ТОВ «БМБУД» до відзиву на позовну заяву договори переведення боргу мають ознаки недостовірності, не відображають реальних обставин справи, а саме наявності у ТОВ «БМБУД» права вимоги до ТОВ «ТІЕРРА», створені після подання розпорядником майна боржника позовних заяв про стягнення коштів та визнання недійсними правочинів з метою введення в оману учасників справи та суду. Відповідачем не доведено реальності відповідних прав вимоги, та не надано жодних доказів, що таку реальність підтверджували. 
Під час підготовки позовної заяви ліквідатором не могли бути проігноровані зазначені обставини, які свідчать про можливу фальсифікацію оспорюваних договорів та інших, долучених відповідачем, доказів. 
В той же час звернув увагу суду, що фактично угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1 від 31.10.2022, №2 від 31.10.2022 та №3 від 31.10.2022 були виконані – ТОВ «БМБУД» вважає відповідну заборгованість погашеною та не сплачує відповідну заборгованість на користь ТОВ «ТІЕРРА», аналогічно як і особи, перед якими у ТОВ «ТІЕРРА» нібито була наявна заборгованість, обов`язок по сплаті якої на підставі договорів про переведення боргу перейшов до ТОВ «БМБУД», не вживають жодних дій для стягнення відповідних коштів з ТОВ «ТІЕРРА» (не подавали заяви з кредиторськими вимогами, не направляли вимог тощо).
Наголошує, що позивачем ані в позовній заяві, ані в інших заявах по суті спору не зазначалось про фіктивність оспорюваних угод про зарахування зустрічних однорідних вимог, або про їх неукладеність, відповідні обставини не визначались ліквідатором як підстави позову, про фіктивність угод не заявлялось, спосіб захисту – визнання угод неукладеними – не застосовувався. 
Навпаки, відомості щодо можливого вчинення оспорюваних правочинів «заднім числом» з метою уникнення розрахунків із ТОВ «ТІЕРРА», наведені в позові та заявах по суті спору, додатково доводять фраудаторний характер спірних угод, свідчать про їх вчинення на шкоду кредиторам ТОВ «ТІЕРРА» з метою уникнення сплати коштів боржнику та погашення за їх рахунок вимог таких кредиторів, що було встановлено судом апеляційної інстанції під час розгляду справи та Верховним Судом по суті не заперечено. 
До того ж, позивач свідомо не скористався правом на ініціювання проведення у цій справі експертизи відповідних документів, оскільки необхідність у встановленні відповідних обставин відсутня, суд наділений можливістю самостійно оцінити надані докази недостовірності оскаржуваних угод та прийняти рішення стосовно впливу відповідних обставин на правову кваліфікацію правовідносин. 
Таким чином, підставою заявлених ТОВ «Тіерра» позовних вимог є фраудаторний характер оспорюваних додаткових угод, зазначені обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами, оскаржувані правочини підлягають визнанню недійсними на підставі положень ст.42 Кодексу України з процедур банкрутства як фраудаторні.

2.2. Аргументи відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД".
13.06.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву № 4716 від 13.06.2024 у якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ "ТІЕРРА" до ТОВ "БМБУД" про визнання недійними угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог.
Щодо посилання позивача на те, що ТОВ "ТІЕРРА" уклавши угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог … прийняло виконання грошового зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, та, фактично, відмовилось від власних майнових вимог до ТОВ “БМБУД” за договорами № 01/10 від 01.10.2020, № 01/07/21 від 01.07.2021 та № 02/08/21 від 02.08.2021 на загальну суму 932 270, 24 грн.”, відповідач звернув увагу на наступні пункти угод, зокрема: 
Угода № 1 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог від 31 жовтня 2022 року:
Відповідно до п. 1.5. Сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, зазначеними у п. 1.2.1 та 1.2.2. цієї Угоди у сумі 7 480, 24 грн., і таким чином з моменту підписання цієї Угоди вважатимуть: - зобов`язання Сторони 1 (ТОВ "БМБУД") таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором № 02/08/21 від 02 серпня 2021 року немає, - зобов`язання Сторони 2 (ТОВ "ТІЕРРА") таким, що припинено частково у розмірі 7 480, 24 грн., залишкова заборгованість Сторони 2 перед Стороною 1 за Договором переведення боргу № 31/10/22 від 31 жовтня 2022 року, становить 64 336, 75 грн.
Угода № 2 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог від 31 жовтня 2022 року: 
Як вбачається з п. 1.5. Сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, зазначеними у п. 1.2.1. та п. 1.2.2. цієї Угоди, у сумі 109 800,00 грн., і таким чином з моменту підписання цієї Угоди вважатимуть:- зобов`язання Сторони 1 (ТОВ "БМБУД") за Договором оренди № 01/07/21 від 01 липня 2021 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором оренди № 01/07/21 від 01 липня 2021 року, немає; - зобов`язання Сторони 2 (ТОВ "ТІЕРРА") таким, що припинено на суму в розмірі 109 800,00 грн., а саме: зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 26/09 від 01 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення боргу № 26/09 від 01 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором № 06/20 від 01.06.2020 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором № 06/20 від 01.06.2020 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 1/1 від 31 жовтня 2022 таким, що припинено частково у розмірі 647, 49 грн., залишкова заборгованість Сторони 2 перед Стороною 1 за Договором переведення боргу № 1/1 від 31 жовтня 2022 року, становить 392 405,21 грн.; 
Угода № 3 про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог від 31 жовтня 2022 року: 
Пунктом 1.5. передбачено, що Сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, зазначеними у п. 1.2.1. та п. 1.2.2. цієї Угоди, у сумі 814 990,00 грн., і таким чином з моменту підписання цієї Угоди вважатимуть: - зобов`язання Сторони 1 (ТОВ "БМБУД") за Договором оренди № 01/10 від 01 жовтня 2020 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором оренди № 01/10 від 01 жовтня 2020 року, немає; - зобов`язання Сторони 2 (ТОВ "ТІЕРРА") таким, що припинено на суму в розмірі 814 990,00 грн., а саме: зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 06/10 від 06 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення боргу № 06/10 від 06 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 27/09 від 01 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення боргу № 27/09 від 01 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 13/10 від 13 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення боргу № 13/10 від 13 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 1/2 від 31 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення № 1/2 від 31 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 31/10/22 від 31 жовтня 2022 року таким, що припинено частково у розмірі 50 511, 22 грн., залишкова заборгованість Сторони 2 перед Стороною 1 за Договором переведення № 31/10/22 від 31 жовтня 2022 року, становить 13 825,53 грн.;
Зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 1/1 від 31 жовтня 2022 року таким, що припинено частково у розмірі 84 671, 18 грн., залишкова заборгованість Сторони 2 перед Стороною 1 за Договором переведення № 1/1 від 31 жовтня 2022 року, становить 307 734,03 грн.; Отже, з аналізу вищевикладеного, можна дійти висновку, що сторони дійшли згоди про взаємне зарахування зустрічних вимог у сумі 932 270, 24 грн. Тобто, укладення такої Угоди не вплинуло на майнове становище позивача та не спричинило шкоди такому становищу.
Зазначив, що відмови від власних майнових прав (про яке ж зазначає позивач) немає місця у даному випадку, адже: - зобов`язання сторін були зустрічними (позивач виступав кредитором за одним зобов`язанням та боржником за іншим, а відповідач був боржником за першим зобов`язанням і кредитором за другим); - зобов`язання сторін були бути однорідними (зараховувались вимоги про сплату грошових коштів у гривні); - строк виконання зобов`язань сторін настав (сторони мали заборгованість одна перед одною); - вимоги сторін, розмір заборгованості не оскаржувались та не оспорювались (усі умови погоджено та прийнято сторонами).
Щодо доводів позивача, що обставини надання ТОВ "БМБУД" відзиву на позовну заяву у справі № 921/110/23 (921/170/24), до якої було долучено копії угод, питання визнання недійсними яких є предметом цього позову, також доводять недостовірність вказаних документів та їх створення "заднім числом".
А також те, що стороною відповідача ігноруючи наявність заборгованість за іншими договорами, що укладалися із ТОВ "ТІЕРРА", надало угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог після подання розпорядником майна позовної заяви. 
Відтак, вважаємо, що викладені обставини у позовній заяві ТОВ "ТІЕРРА" не можуть вважатися підтвердженням доводів щодо факту укладення таких угод "заднім числом". 
Без належного підтвердження своїх доводів відповідними доказами, сторона позивача вдається до порушення норм господарського процесуального законодавства України, зокрема самого принципу змагальності та перекладання тягаря доказування на ТОВ "БМБУД".
Також відповідач зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту як визнання даної угоди недійсною без вимоги про застосування наслідків недійсності є неефективним, оскільки не призводить до реального відновлення прав позивача, які могли бути порушені. Що в свою чергу є окремою підставою для відмови у задоволені позову ТОВ "ТІЕРРА". 
Вважає, що позовна заява ТОВ "ТІЕРРА" то ТОВ "БМБУД" про визнання недійсними угод № 1 від 31 жовтня 2022 року, № 2 від 31 жовтня 2022 року, № 3 від 31 жовтня 2022 року, не підлягає задоволенню.

08.07.2024 ТОВ "БМБУД" подано заперечення на відповідь на відзив (вх. № 5448 від 08.07.2024), у якому зазначив, що недійсними можуть бути визнані не всі без винятку правочини боржника, укладені у підозрілий період, а лише ті, підставність визнання недійсними яких передбачено частиною першою, другою ст. 42 КУзПБ. (Дані висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17). 
В той же час, позивач зауважуючи щодо “ознак заінтересованості” не посилається на жодні приписи законодавства, що могли би слугувати підтвердженням вказаних аргументів. Також, і не долучає доказів, що могли б підтвердити ознаки заінтересованості ТОВ “БМБУД” стосовно ТОВ “ТІЕРРА”, що передбачені ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства. 
Відповідач наголошує, що жодного впливу, контролю та пов`язаності між ТОВ “БМБУД” та ТОВ “ТІЕРРА” не було (в тому числі, але не виключно під час укладення оспорюваних угод) і немає надалі.

03.10.2025 ТОВ "БМБУД" подано додаткові пояснення у справі (вх. № 6999 від 06.10.2025). у яких відповідач наголосив, що доводи позивача про фіктивний характер укладених договорів переведення боргу та похідних від них угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог є безпідставними й не підтверджуються жодними належними доказами. Натомість наявні у справі документи прямо свідчать про те, що укладені угоди були спрямовані на врегулювання дійсних фінансових зобов`язань сторін, мали економічний сенс та фактично виконувалися. Зарахування зустрічних однорідних вимог здійснювалося в межах дозволених законом механізмів.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Попередній розгляд справи судами.
ТОВ "ТІЕРРА" звернулося до суду з позовом до ТОВ "БМБУД" про визнання недійсними угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог.
В обґрунтування заявлених вимог, підтриманих у судовому засіданні повноважним представником, позивач посилається на те, що ТОВ "ТІЕРРА", уклавши угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог менш ніж за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, фактично відмовилося від власних майнових вимог до відповідача та завдало шкоди кредиторам, внаслідок порушення пропорційності погашення їхніх вимог.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2024 у позові відмовлено.
За висновком суду першої інстанції оскаржувані угоди повністю відповідають вимогам статті 601 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України та статті 203 Господарського кодексу (далі - ГК) України, а саме: зобов`язання її учасників були зустрічними; зобов`язання сторін є однорідними (зараховувались вимоги про сплату грошових коштів у гривні), строк виконання зобов`язань настав, сторони мали заборгованість одна перед одною, вимоги сторін, розмір заборгованості ніким із контрагентів не оскаржувався та не оспорювався, усі умови таких договорів погоджено та прийнято їх контрагентами. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували настання неплатоспроможності боржника саме внаслідок укладення спірних угод.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 скасовано рішення місцевого господарського суду від 16.12.2024 та прийнято нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
За висновком апеляційного суду: - умовами договорів переведення боргу (пункт 4) сторони передбачили, що з моменту укладення цих договорів у Нового боржника виникає право вимоги до Первісного боржника, які Первісний боржник, в свою чергу, зобов`язується сплатити Новому Боржнику; - майнові права є самостійним реальним об`єктом, який підлягає реалізації в ліквідаційної процедурі для задоволення грошових вимог кредиторів; - угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог між ТОВ "ТІЕРРА" та ТОВ "БМБУД" укладено у підозрілий період, а саме 31.10.2022, (менше ніж за 5 місяців до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ТІЕРРА"); - станом на дату здійснення зарахування зустрічних однорідних вимог у ТОВ "ТІЕРРА" вже була наявна заборгованість по оплаті поставлених на підставі договору поставки нафтопродуктів №19-10/2021 від 19.10.2021 товарів перед ТОВ "Санрайс Логистикс" у розмірі принаймні 858 708,59 грн згідно з рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.12.2022 у справі №921/427/22; - також станом на дату вчинення оскаржуваних правочинів ТОВ "ТІЕРРА" мало значну заборгованість перед ГУ ДПС у Тернопільській області у розмірі 1 923 128,06 грн, що підтверджується долученими до заяви кредитора із грошовими вимогами документами, зокрема відповідними розрахунками, та перед ТОВ "А.Т. Смарт Трейдинг" у розмірі принаймні 5 621 592,12 грн, що підтверджується актами звіряння взаємних розрахунків між боржником та ТОВ "А.Т. Смарт Трейдинг" за договорами поставки №С 20-09/07 від 07.09.2020, №Щ_20-06/02 від 02.06.2020 та №Б_20-06/01 від 01.06.2020 станом на 30.09.2022.
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.06.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД" задоволено частково. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 та рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2024 у справі №921/110/23(921/327/24) скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Тернопільської області.
Суд касаційної інстанції зазначив: "… суди першої та апеляційної інстанцій вказали, що заявлені вимоги про визнання недійсними угод про зустрічне зарахування однорідних грошових вимог обґрунтовані тим, що уклавши ці угоди менш ніж за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, ТОВ "ТІЕРРА" фактично відмовилося від власних майнових вимог до відповідача та завдало шкоди кредиторам, внаслідок порушення пропорційності погашення їхніх вимог.
9.23. Водночас, за змістом наведеного у позовній заяві обґрунтування, окрім твердження про укладення оспорюваних угод в період наявності у ТОВ "ТІЕРРА" невиконаних грошових зобов`язань у значному розмірі перед іншими кредиторами та менш ніж за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "ТІЕРРА", позивач зазначав наступне:
- надані ТОВ "БМБУД" угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог мають ознаки недостовірності та створення цих угод вже після подання ТОВ "ТІЕРРА" позову про стягнення боргу по орендній платі з метою введення в оману учасників справи та суду і уникнення сплати наявної заборгованості;
- ТОВ "БМБУД" не надано доказів на підтвердження реальності та правомірності набуття ним права вимоги до ТОВ "ТІЕРРА" за договорами про переведення боргу та доказів існування заборгованості ТОВ "ТІЕРРА" перед ТОВ "БМБУД";
- договори переведення боргу, які фігурують в оспорюваних угодах про зарахування зустрічних однорідних вимог, ніколи не існували, вони ґрунтуються на недостовірних даних, що доводить недостовірність самих угод про зарахування;
- надані відповідачем угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог були сфабриковані ТОВ "БМБУД" та колишніми посадовцями ТОВ "ТІЕРРА";
- угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог вчинені "про людське око"…".
"… суди не визначилися з підставами позову, виокремивши по суті лише одну з наведених у позовній заяві підстав, не врахувавши і не спростувавши інші, а також не дослідили наявні у справі докази, у зв`язку з чим неможливо дійти беззаперечного висновку про належність та допустимість доказів, які покладено в основу ухвалених у цій справі судових рішень, а відповідно і перевірити правильність застосування судами попередніх інстанцій норм законодавства, зокрема статей 11, 16, 203, 215, 601 ЦК України, статті 203 ГК України, статті 42 КУзПБ…".
Відповідно до частини 5 статті 310 ГПК України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
Із змісту статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Постанова суду касаційної інстанції не може містити вказівок для суду першої або апеляційної інстанції про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яка норма матеріального права повинна бути застосована і яке рішення має бути прийнято за результатами нового розгляду справи.
Враховуючи зазначене суд першої інстанції при новому розгляді даної справи №921/110/23(921/327/24) бере до уваги висновки та вказівки, викладені попередньо КГС Верховного Суду у Постанові від 24.06.2025 справа № №921/110/23(921/327/24).

Обставини, встановлені при новому розгляді справи.
31 жовтня 2022 року між ТОВ "БМБУД" (Сторона 1) та ТОВ "ТІЕРРА" (Сторона 2) було укладено три угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог (далі - Угоди). 
З тексту угод слідує, що ТОВ "ТІЕРРА" та ТОВ "БМБУД" являлися одночасно кредитором та боржником один до одного, за договірними зобов`язаннями, що виникли на підставі договорів оренди №01/10 від 01.10.2020, №01/07/21 від 01.07.2021, №02/08/21 від 02.08.2021 та договорів переведення боргу №27/09, №26/09 від 01.10.2022, №06/10 від 06.10.2022, №31/10/22, №1/2 та №1/1 від 31.10.2022, укладених між ТОВ "Тіерра" (Первісний боржник), ТОВ "БМБУД" (Новий боржник") та ФОП Юрч В.О., ФОП Олійник І.І., ФОП Волошин В.В., ФОП Пронь М.Т., ФОП Чугай Ю.М.,ТОВ "БСК Трейдинг", ТОВ "Константа Юргруп" (Кредитор). Досягнутими у цих Угодах домовленостями, їхні контрагенти дійшли згоди щодо припинення у повному обсязі зобов`язань один перед одним із заборгованості в сумі 932 270,24 грн, яка виникла за вищевказаними правочинами.
Зокрема:
1. За умовами, що викладені в Угоді про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1 (надалі Угода №1) від 31.10.2022 Сторони домовилися про таке. 
Відповідно до п. 1.2.1 Угоди №1, Сторона 1 – Товариство з обмеженою відповідальністю "БМБУД" має перед Стороною 2 – Товариство з обмеженою відповідальністю " ТІЕРРА" непогашене грошове зобов`язання у сумі 7 480,24 грн, яке виникло на підставі Договору оренди №08/08/21 від 02 серпня 2021 року, укладеного між цими сторонами.
Згідно з п. 1.2.2 Угоди №1, Сторона 2 має перед Стороною 1 непогашене грошове зобов`язання у сумі 71 816,99грн, яке виникло на підставі Договору переведення боргу №31/10/22 від 31 жовтня 2022 року, укладеного між цими ж сторонами.
Контрагенти пунктом 1.4 Угоди №1 підтверджують реальність та обсяг взаємних заборгованостей, зазначених у п. 1.2.1 та п. 1.2.2.
У п.1.5.1 Угоди зазначено, що Сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог за зобов`язаннями, зазначеними у п. 1.2.1 та п. 1.2.2 цієї Угоди, у сумі 7 480,24 грн, і таким чином з моменту підписання цієї Угоди вважатимуть: зобов`язання Сторони 1 таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за договором оренди №02/08/21 від 02 серпня 2021 року, немає; зобов`язання Сторони 2 таким, що припинено частково у розмірі 7 480,24 грн, залишкова заборгованість Сторони 2 перед Стороною 1 за договором переведення боргу №31/10/22 від 31 жовтня 2022 року, становить 64 336,75 грн.
2. За умовами, що викладені в Угоді про зарахування однорідних грошових вимог №2 (надалі Угода №2) від 31.10.2022 Сторони домовилися про таке.
Відповідно до п. 1.2.1 Угоди №2, Сторона 1 – Товариство з обмеженою відповідальністю "БМБУД" має перед Стороною 2 – Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" непогашене грошове зобов`язання у сумі 109 800,00 грн; яке виникло на підставі Договору оренди №01/01/21 від 01 липня 2021 року, укладеного між Стороною 1 та Стороною 2.
Згідно з п. 1.2.2 Угоди №2, Сторона 2 має перед Стороною 1 непогашене грошове зобов`язання у сумі 502 205,21 грн, яке виникло на підставі наступних Договорів: - 32 552,51 грн на підставі Договору переведення боргу №26/09 від 01 жовтня 2022 року; - 76 600,00 грн на підставі Договору №06/20 від 01.06.2020 року; 393 052,70 грн на підставі Договору переведення боргу №1/1 від 31 жовтня 2022 року.
Пунктом 1.4 Угоди №2, Сторони підтверджують реальність та обсяг взаємних заборгованостей, зазначених у п. 1.2.1 та п. 1.2.2.
У п.1.5.1 Угоди зазначено, що Сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог за зобов`язаннями, зазначеними у п. 1.2.1 та п. 1.2.2 цієї Угоди, у сумі 109 800,00 грн, і таким чином з моменту підписання цієї Угоди вважатимуть: зобов`язання Сторони 1 за Договором оренди №01/07/21 від 01 липня 2021 року таким, що припинено в повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором оренди №01/07/21 від 01 липня 2021 року, немає; зобов`язання Сторони 2 таким, що припинено на суму в розмірі 109 800,00 грн, а саме: зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу №26/09 від 01 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення боргу №26/09 від 01 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором №06/20 від 01.06.2020 року таким, що припинено у повному обсязі заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором 06/20 від 01.06.2020 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу №1/1 від 31 жовтня 2022 року таким, що припинено частково у розмірі 647,49 грн, залишкова заборгованість Сторони 2 перед Стороною 1 за Договором переведення боргу №1/1 від 31 жовтня 20222 року, становить 392 405,21 грн.
3. За умовами, що викладені в Угоді про зарахування однорідних грошових вимог №3 (надалі Угода №3) від 31.10.2022 Сторони домовилися про наступне.
Відповідно до п. 1.2.1 Угоди №3, Сторона 1 – Товариство з обмеженою відповідальністю "БМБУД" має перед Стороною 2 – Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" непогашене грошове зобов`язання у сумі 814 990,00 грн; яке виникло на підставі Договору оренди №01/10 від 01 жовтня 2021 року, укладеного між Стороною 1 та Стороною 2.
Згідно з п. 1.2.2 Угоди №3, Сторона 2 має перед Стороною 1 непогашене грошове зобов`язання у сумі 1 136 549,89 грн, яке виникло на підставі наступних Договорів: - 378 735,85 грн на підставі Договору переведення боргу №27/09 від 01 жовтня 2022 року; - 30 000,00 грн на підставі Договору переведення боргу №06/10 від 06 жовтня 2022 року; - 31 054,08 грн на підставі Договору переведення боргу №13/10 від 13 жовтня 2022 року; - 64 336,75 грн на підставі Договору переведення боргу №1/10/22 від 31 жовтня 2022 року; - 40 000,00 грн на підставі Договору переведення боргу №1/2 від 31 жовтня 2022 року; 592 423,21 грн на підставі Договору переведення боргу №1/1 від 31 жовтня 2022 року.
Пунктом 1.4 Угоди №3, Сторони підтверджують реальність та обсяг взаємних заборгованостей, зазначених у п. 1.2.1 та п. 1.2.2.
У п.1.5.1 Угоди зазначено, що Сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог за зобов`язаннями, зазначеними у п. 1.2.1 та п. 1.2.2 цієї Угоди, у сумі 814 900,00 грн, і таким чином з моменту підписання цієї Угоди вважатимуть: зобов`язання Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором оренди №01/10 від 01 жовтня 2020 року таким, припинено в повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором оренди №01/10 від 01 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 таким, що припинено на суму в розмірі 814 990,00 грн, а саме: зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу №06/10 від 06 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення боргу №06/10 від 06 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу №27/09 від 01 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення боргу №27/09 від 01 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу №13/10 від 13 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення боргу №13/10 від 13 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу №1/2 від 31 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення боргу №1/2 від 31 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу №31/10/22 від 31 жовтня 2022 року таким, що припинено частково у розмірі 50 511,22 грн, залишкова заборгованість Сторони 2 перед Стороною 1 за Договором переведення боргу №31/10/22 від 31 жовтня 2022 року, становить 13 825,53 грн.
У пунктах 1.6 кожної із перелічених Угод їхні контрагенти зазначили, що погоджуються з вищевказаними підрахунками, згідно з якими проводять зарахування зустрічних однорідних вимог і претензій одна до одної не мають.
Дані Угоди набирають чинності з моменту їх підписання та діють до повного виконання Сторонами зобов`язань за ними (п. 4.1. Угод).
Позивач у позовній заяві стверджує, що уклавши ці угоди менш ніж за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, ТОВ "ТІЕРРА" фактично відмовилося від власних майнових вимог до відповідача та завдало шкоди кредиторам, внаслідок порушення пропорційності погашення їхніх вимог; надані ТОВ "БМБУД" угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог мають ознаки недостовірності та створення цих угод вже після подання ТОВ "ТІЕРРА" позову про стягнення боргу по орендній платі з метою введення в оману учасників справи та суду і уникнення сплати наявної заборгованості; ТОВ "БМБУД" не надано доказів на підтвердження реальності та правомірності набуття ним права вимоги до ТОВ "ТІЕРРА" за договорами про переведення боргу та доказів існування заборгованості ТОВ "ТІЕРРА" перед ТОВ "БМБУД"; договори переведення боргу, які фігурують в оспорюваних угодах про зарахування зустрічних однорідних вимог, ніколи не існували, вони ґрунтуються на недостовірних даних, що доводить недостовірність самих угод про зарахування;надані відповідачем угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог були сфабриковані ТОВ "БМБУД" та колишніми посадовцями ТОВ "ТІЕРРА"; угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог вчинені "про людське око" , тому звернувся до суду із вимогами про визнання їх недійсними на підставі ст.ст.3,16,203,215 Цивільного Кодексу України, ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.
У додаткових поясненнях від 02.09.2025 (вх. № 6191) позивач зазначив, що підставою заявлених ТОВ "ТІЕРРА" позовних вимог є фраудаторний характер оспорюваних угод, зазначені обставини підтверджуються долученими до матеріалів справи доказами, оскаржувані правочини підлягають визнанню недійсними на підставі положень статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

4. Норми права та судова практика, які застосовував суд.
Згідно частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
З моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника.
Відповідно до частини 1 статті 12 КУЗПБ арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право звертатися до господарського суду та суду загальної юрисдикції у випадках, передбачених цим Кодексом.
В силу частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Приписами частини першої статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Так само кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, що прямо передбачено у частині другій статті 15 Цивільного кодексу України.
Частинами 1 та 2 статті 42 КУЗПБ встановлено, що господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог. Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.
Приписами частини 3 статті 44 КУЗПБ встановленого обов`язок розпорядника майна, серед іншого, вживати заходів для захисту майна боржника, проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника, встановлювати за результатами його проведення наявність або відсутність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, вчинення незаконних дій у разі банкрутства; повідомляти правоохоронні органи у разі виявлення ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, вчинення незаконних дій з майном боржника.
Частинами 1, 5 статті 44 КУЗПБ визначено, що під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації). Протягом процедури розпорядження майном органи управління боржника не мають права приймати рішення про: відчуження або обтяження нерухомого майна боржника, в тому числі його передачу в заставу, внесення зазначеного майна до статутного капіталу іншого підприємства або господарського товариства; надання позик (кредитів), надання поруки, гарантій, а також передачу в довірче управління майна боржника.
Як зазначає Верховний Суд у своїх постановах від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19(905/1646/17)) будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину – правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам. 
Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. 
Будь-який правочин, вчинений боржником, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, вчиненого боржником на шкоду кредиторам). 
Фраудаторним може виявитися будь-який правочин (договір), укладений між учасниками цивільних відносин, який не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що визначені статтею 203 ЦК України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (власність використовується на шкоду іншим); волевиявлення боржника як учасника правочину є неправомірним, внутрішня воля націлена на обман, «на зло» іншої особи (кредитора); правочин не є реальним, не має економічної мети, правові наслідки є зловживанням правами та викликають порушення прав кредиторів (боржник не отримує еквівалентних зустрічних майнових дій, кредитор втрачає забезпечення). За наявності у спірного договору ознак фраудаторного правочину, вчиненого боржником на шкоду майновим інтересам кредитора, що є зловживанням правом щодо позивача, останній має легітимний інтерес у визнанні цього правочину недійсним. 
У постановах № 911/1041/19(911/2532/20) від 11.08.2021, № 916/2561/17 від 18.08.2021 Верховний Суд зазначає, що фраудаторні угоди – це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що цілеспрямовано вчиняються боржником на ухилення від виконання обов`язку як до, так і після настання строку виконання зобов`язання. 
Фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.
Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може. 
Фраудаторним може виявитися будь-який правочин, що вчиняється між учасниками господарських правовідносин, який укладений на шкоду кредиторам. Тож такий правочин може бути визнаний недійсним в порядку позовного провадження у межах справи про банкрутство відповідно до статті 7 КУзПБ на підставі пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності, та частин третьої, шостої статті 13 ЦК України з підстав недопустимості зловживання правом, на відміну від визнання недійсним фіктивного правочину лише на підставі статті 234 ЦК України. 
Так, правочини, презумпція правомірності яких встановлена ст. 204 Цивільного кодексу України, є діями, що мають породжувати нормальні для цивільного обороту правові наслідки. 
Цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, яка відповідатиме зазначеним критеріям і уявленням про честь та совість. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України). 
Частиною третьою статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, які передбачають, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор має право розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. 
Боржник повинен мати на меті добросовісне виконання усіх своїх зобов`язань, а в разі неможливості такого виконання – надати справедливе та своєчасне задоволення прав і правомірних інтересів кредитора. Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) "використовувала/ використовували право на зло"; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які "потерпають" від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин). 
Правочини, які укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора. 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18. 
Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний договір), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дають змогу кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. 
Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредиторам, ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню ("вживанням права на зло"). Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання правом власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора. 
Наведений висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17. 
За цих умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Таким чином, особа вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України). 
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц. 
Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, спрямованою на дотримання балансу інтересів не лише осіб, які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. 
Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності – максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів. У такому разі звернення в межах справи про банкрутство з позовом про визнання недійсними правочинів боржника на підставі загальних засад цивільного законодавства та недопустимості зловживання правом є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість захисту порушених прав кредиторів та боржника. 
У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою статті 42 КУзПБ, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі – відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину (постанови Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 911/1041/19(911/2532/20), від 18.08.2021 у справі № 916/2561/17).
Згідно частини 4 статті 42 КУЗПБ за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд ухвалює рішення.

5. Мотивована оцінка аргументів учасників справи та обставин справи.
Розглянувши матеріали справи, доводи позивача, заперечення відповідача дослідивши норми чинного законодавства, об`єктивно оцінивши подані докази в їх сукупності, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
Предметом спору є заявлені вимоги розпорядника майна про визнання недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1 від 31.10.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "БМБУД" (47734, Тернопільська обл., с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9, код 41037833) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" (46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, буд. 14, код 42486103); визнання недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №2 від 31.10.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "БМБУД" (47734, Тернопільська обл., с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9, код 41037833) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" (46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, буд. 14,код 42486103); визнання недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №3 від 31.10.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю «БМБУД» (47734, Тернопільська обл., с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9, код 41037833) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" (46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, буд. 14, код 42486103).
Підставами для звернення до суду із зазначеними позовними вимогами позивач зазначає таке:
- уклавши ці угоди менш ніж за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, ТОВ "ТІЕРРА" фактично відмовилося від власних майнових вимог до відповідача та завдало шкоди кредиторам, внаслідок порушення пропорційності погашення їхніх вимог.
- надані ТОВ "БМБУД" угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог мають ознаки недостовірності та створення цих угод вже після подання ТОВ "ТІЕРРА" позову про стягнення боргу по орендній платі з метою введення в оману учасників справи та суду і уникнення сплати наявної заборгованості;
- ТОВ "БМБУД" не надано доказів на підтвердження реальності та правомірності набуття ним права вимоги до ТОВ "ТІЕРРА" за договорами про переведення боргу та доказів існування заборгованості ТОВ "ТІЕРРА" перед ТОВ "БМБУД";
- договори переведення боргу, які фігурують в оспорюваних угодах про зарахування зустрічних однорідних вимог, ніколи не існували, вони ґрунтуються на недостовірних даних, що доводить недостовірність самих угод про зарахування;
- надані відповідачем угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог були сфабриковані ТОВ "БМБУД" та колишніми посадовцями ТОВ "ТІЕРРА";
- угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог вчинені "про людське око".

Як встановлено судом, 31 жовтня 2022 року між ТОВ "БМБУД" (Сторона 1) та ТОВ "ТІЕРРА" (Сторона 2) було укладено три угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог (далі - Угоди). 
Із їхнього змісту слідує, що ТОВ "ТІЕРРА" та ТОВ "БМБУД" являлися одночасно кредитором та боржником один до одного, за договірними зобов`язаннями, що виникли на підставі договорів оренди №01/10 від 01.10.2020, №01/07/21 від 01.07.2021, №02/08/21 від 02.08.2021 та договорів переведення боргу №27/09, №26/09 від 01.10.2022, №06/10 від 06.10.2022, №31/10/22, №1/2 та №1/1 від 31.10.2022, укладених між ТОВ "Тіерра" (Первісний боржник), ТОВ "БМБУД" (Новий боржник") та ФОП Юрч В.О., ФОП Олійник І.І., ФОП Волошин В.В., ФОП Пронь М.Т., ФОП Чугай Ю.М.,ТОВ "БСК Трейдинг", ТОВ "Константа Юргруп" (Кредитор). 
Досягнутими у цих Угодах домовленостями, їхні контрагенти дійшли згоди щодо припинення у повному обсязі зобов`язань один перед одним із заборгованості в сумі 932 270,24грн, яка виникла за вищевказаними правочинами.
Оспорювані позивачем угоди № 1 від 31.10.2022, № 2 від 31.10.2022 та № 3 від 31.10.2022 про зарахування зустрічних однорідних вимог за своєю правовою природою є односторонніми правочинами, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.
При цьому необхідно зазначити, що зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.
Відповідно до підпунктів 1.2.1., 1.3. зазначених угод, ТОВ "БМБУД" визнало, що у останнього станом на дату укладення угод про зарахування зустрічних однорідних вимог наявні непогашені грошові зобов`язання перед ТОВ "ТІЕРРА", строк виконання яких настав, у сумі 814 990,00грн на підставі договору оренди №01/10 від 01.10.2020, у сумі 109 800,00грн на підставі договору оренди №01/07/21 від 01.07.2021 та у сумі 7 480,24грн на підставі договору оренди №02/08/21 від 02.08.2021.
Відповідно до підпунктів 1.2.2. ТОВ "ТІЕРРА" визнало наявність у останнього заборгованості перед ТОВ "БМБУД" за визначеними в угодах договорами про переведення боргу.
Відповідно до пункту 1.5. угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1 від 31.10.2022 сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, зазначеними у п. 1.2.1. та п. 1.2.2. цієї Угоди, у сумі 7 480,24 грн., і таким чином з моменту підписання цієї Угоди вважатимуть: зобов`язання Сторони 1 таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором оренди № 02/08/21 від 02 серпня 2021 року, немає; - зобов`язання Сторони 2 таким, що припинено частково у розмірі 7 480, 24 грн., залишкова заборгованість Сторони 2 перед Стороною 1 за Договором переведення боргу № 31/10/22 від 31 жовтня 2022 року, становить 64 336,75 грн.
Відповідно до пункту 1.5. угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №2 від 31.10.2022 сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, зазначеними у п. 1.2.1. та п. 1.2.2. цієї Угоди, у сумі 109 800,00 грн., і таким чином з моменту підписання цієї Угоди вважатимуть: зобов`язання Сторони 1 за Договором оренди № 01/07/21 від 01 липня 2021 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором оренди № 01/07/21 від 01 липня 2021 року, немає; - зобов`язання Сторони 2 таким, що припинено на суму в розмірі 109 800,00 грн., а саме: зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 26/09 від 01 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення боргу № 26/09 від 01 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором № 06/20 від 01.06.2020 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором №06/20 від 01.06.2020 року, немає: зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 1/1 від 31 жовтня 2022 таким, що припинено частково у розмірі 647,49 грн., залишкова заборгованість Сторони 2 перед Стороною 1 за Договором переведення боргу № 1/1 від 31 жовтня 2022 року, становить 392 405,21 грн.
Відповідно до пункту 1.5. угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №3 від 31.10.2022 сторони дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, зазначеними у п. 1.2.1. та п. 1.2.2. цієї Угоди, У сумі 814 990,00 грн., і таким чином з моменту підписання цієї Угоди вважатимуть: зобов`язання Сторони 1 за Договором оренди № 01/10 від 01 жовтня 2020 року таким, що припинено у повному обсязі. Заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором оренди № 01/10 від 01 жовтня 2020 року, немає зобов`язання Сторони 2 таким, що припинено на суму в розмірі 814 990,00 грн., а саме: зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу №2 06/10 від 065 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення боргу № 06/10 від 06 жовтня 2022 року, немає: зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 27/09 від 01 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі. заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення боргу № 27/09 від 01 жовтня 2022 року, немає зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 13/10 від 13 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення боргу № 13/10 від 13 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 1/2 від 31 жовтня 2022 року таким, що припинено у повному обсязі, заборгованості Сторони 1 перед Стороною 2 за Договором переведення № 1/2 від 31 жовтня 2022 року, немає; зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 31/10/22 від 31 жовтня 2022 року таким, що припинено частково у розмірі 50 511, 22 грн., залишкова заборгованість Сторони 2 перед Стороною 1 за Договором переведення № 31/10/22 від 31 жовтня 2022 року, становить 13 825,53 грн.; зобов`язання Сторони 2 за Договором переведення боргу № 1/1 від 31 жовтня 2022 року таким, що припинено частково у розмірі 84 671,18 грн., залишкова заборгованість Сторони 2 перед Стороною 1 за Договором переведення № 1/1 від 31 жовтня 2022 року, становить 307 734,03 грн.
Згідно із вищезазначеними договорами переведення боргу у п. 4 сторони передбачили, що з моменту укладення даних Договорів у Нового боржника виникає право вимоги до Первісного боржника, які Первісний боржник, в свою чергу, зобов`язується сплатити Новому Боржнику.
Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.03.2023 відкрито провадження у справі № 921/110/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю “Тіерра”, 46008, м.Тернопіль, вул. Танцорова, 14, ідентифікаційний код 42486103. Визнано грошові вимоги ТОВ “Санрайс Логистикс” відносно ТОВ “Тіерра”, в сумі 1 301563,52 грн
Згідно з частиною 2 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.
Судом встановлено, що оспорювані Угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1 від 31.10.2022, № 2 від 31.10.2022 та № 3 від 31.10.2022, укладені боржником за 4 місяці та 15 днів до відкриття провадження у справі про банкрутство № 921/110/23 (14.03.2023), тоді як особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утриматись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів.
За таких обставин, оспорювані Угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1, № 2 та № 3 від 31.10.2022, підпадають під можливість визнання її фраудаторними.
«Недійсність» за статтею 42 КУзПБ перш за все пов`язується з оцінкою дій боржника, виконання яких мало негативні наслідки для боржника у вигляді зменшення його майнових активів та неплатоспроможності, а наслідком правового регулювання за цією статтею є повернення у ліквідаційну масу майна боржника та унеможливлення боржником, зловживаючи своїми правами, вчинення дій на шкоду кредиторам.
Обираючи варіант добросовісної поведінки, боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника, повинна відповідати критеріям розумності, яка передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Доброчесний боржник повинен мати на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення (сатисфакцію) прав та правомірних інтересів кредитора (висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №910/8357/18).
З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання Угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1, № 2 та № 3 від 31.10.2022, недійсними як фраудаторні, при цьому суд виходив з наступного:
1. Угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1, № 2 та № 3 від 31.10.2022 укладені сторонами за  4 місяці та 15 днів до відкриття провадження у справі № 921/110/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА", тобто у так званий «підозрілий період»;
2. На дату укладення спірних Угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1, № 2 та № 3 від 31.10.2022 у Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА" вже була заборгованість перед іншими кредиторами, що підтверджується ухвалою господарського суду Тернопільської області від 01.08.2023 у справі № 921/110/23 за результатами попереднього засідання;
Частиною третьою статті 13 ЦК України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Формулювання "зловживання правом" необхідно розуміти як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права. Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.
Отже будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (див. висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17), від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16).
Укладення фраудаторних правочинів є характерним для боржників у процедурах банкрутства, позаяк неплатоспроможність боржника означає ситуацію, коли не вистачає коштів для задоволення всіх вимог кредиторів і, діючи недобросовісно, боржник намагається створити переваги для задоволення вимог «дружнього» кредитора на шкоду іншим своїм кредиторам, порушивши встановлену законом черговість або пропорційність задоволення вимог окремого класу кредиторів.
Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.09.2022 по справі №910/16579/20.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 наголошує на тому, що правочини, які вчиняються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути неправомірною та недобросовісною. Отже, правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Відтак, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними і зводяться до зловживання правом.
Учинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати як у виведенні майна боржника власником на третіх осіб, так і у створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів. Для класифікації правочину як фраудаторного має значення фактична участь боржника у ньому як одного з учасників вольових дій, направлених на виведення майна боржника з метою незадоволення вимог одного або декількох його кредиторів у легальній судовій процедурі. Задоволення боржником вимог окремого кредитора поза межами конкурсної процедури банкрутства з використанням пов`язаних (або непов`язаних) із боржником осіб підтверджує неправомірну і недобросовісну мету боржника щодо створення йому преференції у виконанні зобов`язань та порушення імперативно встановленої у банкрутстві черговості задоволення вимог певних класів кредиторів боржника. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі № 916/379/23).
Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами, повинна утримуватися від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову і фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною (така правова позиція викладена у постанові Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19).
Згідно із рішенням Господарського суду Тернопільської області від 07.12.2022 у справі №921/427/22, станом на дату здійснення вищезазначеного зарахування зустрічних однорідних вимог у ТОВ «ТІЕРРА» вже була наявна заборгованість по оплаті поставлених на підставі договору поставки нафтопродуктів №19-10/2021 від 19.10.2021 товарів перед ТОВ «Санрайс Логистикс» у розмірі принаймні 858 708,59 грн.
Крім того, станом на дату вчинення оскаржуваних правочинів, ТОВ «ТІЕРРА» мало також значну заборгованість перед ГУ ДПС у Тернопільській області у розмірі 1 923 128,06 грн, що підтверджується долученими до заяви кредитора із грошовими вимогами документами, зокрема відповідними розрахунками, та перед ТОВ «А.Т. Смарт Трейдинг» у розмірі принаймні 5 621 592,12 грн, що підтверджується актами звіряння взаємних розрахунків між боржником та ТОВ «А.Т. Смарт Трейдинг» по договорам поставки №С_20-09/07 від 07.09.2020, №Щ_20-06/02 від 02.06.2020 та №Б_20-06/01 від 01.06.2020 станом на 30.09.2022.
З наведеного слідує, що внаслідок укладення Угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1 від 31.10.2022, № 2 від 31.10.2022 та № 3 від 31.10.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТІЕРРА", фактично відмовилося від власних майнових вимог до ТОВ "БМБУД" на суму 932 270грн 24коп, у той період коли у боржника уже існувала непогашена заборгованість перед іншими кредиторами, тому наявні підстави для визнання даних правочинів недійсними в силу положень ч. 2 ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства.
Укладення фраудаторних правочинів є характерним для боржників у процедурах банкрутства, позаяк неплатоспроможність боржника означає ситуацію, коли не вистачає коштів для задоволення всіх вимог кредиторів і, діючи недобросовісно, боржник намагається створити переваги для задоволення вимог «дружнього» кредитора на шкоду іншим своїм кредиторам, порушивши встановлену законом черговість або пропорційність задоволення вимог окремого класу кредиторів.
Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.09.2022 по справі №910/16579/20.
Отже, Угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1, № 2 та № 3 від 31.10.2022 є фраудаторними правочинами.
Відтак, з огляду на наведене, беручи до уваги, що в розумінні статті 42 КУЗПБ боржник менше ніж за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство та у період, коли у боржника уже існувала непогашена заборгованість перед іншими кредиторами, прийняв на себе виконання грошового зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, та фактично відмовився від власних майнових вимог до ТОВ «БМБУД» за договором оренди на загальну суму 932 270,24 грн., внаслідок чого, боржником порушено принцип пропорційності задоволення вимог кредиторів, у період, коли коштів для погашення всіх вимог кредиторів ТОВ «ТІЕРРА» було недостатньо, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Щодо твердження позивача про те, що надані ТОВ "БМБУД" угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог мають ознаки недостовірності та створення цих угод вже після подання ТОВ "ТІЕРРА" позову про стягнення боргу по орендній платі; надані відповідачем угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог були сфабриковані ТОВ "БМБУД" та колишніми посадовцями ТОВ "ТІЕРРА"; Угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог вчинені "про людське око", суд зазначає, що оскільки позивач у додаткових поясненнях від 01.09.2025, (поданих під час нового розгляду) визнав, що фактично угоди про зарахування однорідних зустрічних грошових вимог №1 від 31.10.2022, №2 від 31.10.2022, № 3 від 31.10.2022 були виконані - ТОВ "БМБУД" вважає відповідну заборгованість погашеною та не сплачує відповідну заборгованість на користь ТОВ "ТІЕРРА", аналогічно як і особи, перед якими у ТОВ "ТІЕРРА" нібито була наявна заборгованість, обов`язок по сплаті якої на підставі договорів про переведення боргу перейшов до ТОВ "БМБУД", не вживають жодних дій для стягнення відповідних коштів з ТОВ "ТІЕРРА" (не подавали заяви з кредиторськими вимогами, не направляли вимог, тощо).
Також зазначає, що позивачем ані в позовній заяві, ані в інших заявах по суті спору не зазначалось про фіктивність оспорюваних угод про зарахування зустрічних однорідних вимог або про їх неукладеність, відповідні обставини не визначались ліквідатором як підстави позову, про фіктивність угод не заявлялось, спосіб захисту – визнання угод неукладеними – не застосовувався, а відомості щодо можливого вчинення оспорюваних правочинів "заднім числом" з метою уникнення розрахунків із ТОВ "ТІЕРРА", наведені в позові та заявах по суті спору, додатково доводять фраудаторний характер спірних угод, свідчать про їх вчинення на шкоду ТОВ "ТІЕРРА" з метою уникнення сплати коштів боржнику та погашення за їх рахунок вимог таких кредиторів. 
В процесі розгляду справи, відповідачем надано в судовому засідання оригінали угод про зарахування однорідних зустрічних грошових вимог №1 від 31.10.2022, №2 від 31.10.2022, № 3 від 31.10.2022, копії яких долучено до матеріалів справи.

Щодо твердження позивача, що ТОВ "БМБУД" ненадано доказів на підтвердження реальності та правомірності набуття ним права вимоги до ТОВ "ТІЕРРА" за договорами про переведення боргу та доказів існування заборгованості ТОВ "ТІЕРРА" перед ТОВ "БМБУД"; Договори переведення боргу, які фігурують в оспорюваних угодах про зарахування зустрічних однорідних вимог, ніколи не існували, вони ґрунтуються на недостовірних даних, що доводить недостовірність самих угод про зарахування.
Слід зазначити, що предметом позову у даній справі є саме вимога про визнання недійсними угод про зарахування зустрічних однорідних вимог, тоді як підставою позивач зазначає нібито “фіктивність договорів про переведення боргу”. 
Позивач ототожнює ці правочини та помилково виходить з того, що сумнів у реальності договорів переведення боргу автоматично свідчить про недійсність угод про зарахування. 
Договори про переведення боргу в даному випадку не є предметом спору, а виступають підставою для укладення угод про зарахування. 
Саме вони визначили взаємні зобов`язання сторін, які були припинені зарахуванням. Оспорювані угоди про зарахування однорідних вимог є похідними та створили для сторін правові наслідки, оскільки виконали функцію, передбачену ст. 601 ЦК України, - припинили зобов`язання шляхом зарахування зустрічних вимог. Тобто такі призвели до фактичного виконання обов`язку та зумовили припинення зобов`язання як одну з передбачених законом форм його припинення. Іншими словами спірні угоди про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог реально створили правові наслідки для сторін, що їх укладають.

Таким чином, наведені у позовній заяві обставини, щодо укладенння цих угод вже після подання ТОВ "ТІЕРРА" позову про стягнення боргу, щодо сфабрикованості ТОВ "БМБУД" та колишніми посадовцями ТОВ "ТІЕРРА", щодо вчинення угод про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог вчинені "про людське око", не знайшли свого підтвердження під час нового розгляду справи № 921/110/23(921/327/23).

6. Судові витрати.
Згідно із нормами ГПК України розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 129 ГПК України.
Відповідно до частин 1,2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви, позивачем, згідно платіжної інструкції № 914 від 21.05.2024 сплачено 14 534 грн 40 коп. судового збору.
З огляду на задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю “БМБУД” .
Керуючись положеннями статей 2, 42, 86, 129, 233, 236, 238, 240, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити.
2. Визнати недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №1 від 31.10.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю “БМБУД” (47734, Тернопільська обл., с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9, код 41037833) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ТІЕРРА” (46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, буд. 14, код 42486103).
3. Визнати недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №2 від 31.10.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю “БМБУД” (47734, Тернопільська обл., с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9, код 41037833) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ТІЕРРА” (46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, буд. 14,код 42486103).
4. Визнати недійсною угоду про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог №3 від 31.10.2022, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю “БМБУД” (47734, Тернопільська обл., с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9, код 41037833) та Товариством з обмеженою відповідальністю “ТІЕРРА” (46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, буд. 14, код 42486103).
5. Судові витрати покласти на відповідача. 
6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “БМБУД” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ТІЕРРА” – 14 534 грн 40 коп. судового збору. 
7. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “ТІЕРРА”, 46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, буд. 14, ( код ЄДРПОУ 42486103).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю “БМБУД”, 47734, Тернопільська обл., с. Настасів, вул. Плебанівка, буд. 712/9, (код ЄДРПОУ 41037833);

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку статті 241 ГПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, визначеному статтями з 253 по 259 ГПК України. 
Повний текст рішення складено – 03.03.2026
Повний текст рішення надіслати учасникам справи до їх електронних кабінетів в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС. 

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко