КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/3101/2025

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року м. Київ
Справа № 753/20551/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді-доповідача Ящук Т.І., 
суддів Борисової О.В., Рейнарт І.М., 
за участю секретаря судового засідання Слив`юк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_1 , які подані представником Баховським Михайлом Михайловичем , та апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року та додаткове рішення 23 жовтня 2024 року, ухвалені у складі судді Заставенко М.О.,
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права та визнання недійсним правочину,

встановив:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в якій просив скасувати рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на садовий будинок загальною площею 42,8 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 , та визнати недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21.09.2023 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо відчуження садового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .
Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_4 з 2004 року є членом Обслуговуючого кооперативу Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» як користувач земельної ділянки АДРЕСА_2 . В жовтні 2023 року йому стало відомо, що за адресою розміщення його земельної ділянки та садового будинку, але в іншому кооперативі, Обслуговуючому кооперативі «Магнолія, 27.12.2022 року вперше зареєстровано право власності на садовий будинок за ОСОБА_1 , який 21.09.2023 року за договором купівлі-продажу відчужив садовий будинок ОСОБА_3 . Таким чином, спочатку ОСОБА_1 , а потім і ОСОБА_3 отримали право на земельну ділянку під садовим будинком, яка перебуває в оренді ОК СДК «Ентузіаст» та у користуванні його члена, ОСОБА_4 .
Захищаючи своє право на користування земельною ділянкою, вважає незаконною реєстрацію права власності на садовий будинок за ОСОБА_1 в ОК «Магнолія», оскільки така реєстрація вчинена з порушенням закону, ОСОБА_1 ніколи не був членом ОК «Магнолія», немає відношення до садового будинку та земельної ділянки, а у ОК «Магнолія» відсутні речові права на нерухоме майно, в тому числі на земельні ділянки. Оскільки ОСОБА_1 безпідставно та всупереч закону зареєстрував право власності на садовий будинок, такий будинок не може бути предметом подальшого продажу, а тому оскаржуваний договір купівлі продажу садового будинку просить визнати недійсним.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 65993428, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легким В.В. 30.12.2022 щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на садовий будинок загальною площею 42,8 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 .
Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 21.09.2023 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим А.С. та зареєстрований в реєстрі за номером 1033, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 щодо відчуження садового будинку, розташованого в АДРЕСА_3 .

Додатковим рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 17 500 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1342 грн, а всього 18 842 грн.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 17 500 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1342 грн, а всього 18 842 грн.
Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням суду, представник ОСОБА_1 - Баховський М.М. , звернувся з апеляційними скаргами, в яких просить їх задовольнити, рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог зазначає, що судом першої інстанції безпідставно задоволені позовні вимоги позивача, оскільки ОСОБА_1 набув право власності на садовий будинок згідно чинного законодавства, визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме довідки про членство в кооперативі та забудову садового будинку Серії № 32 від 27.04.2022 року, яку видав ОК «Магнолія», номер запису про право власності: 44312289. 
За вказаним у витягу ДРРПН характеристикам відносно будинку ОСОБА_4 двоповерховий будинок площею 75,3 кв.м. на земельній ділянці відсутній, тоді коли згідно фотофіксації, правовстановлюючим та технічним документам ОСОБА_1 такий будинок відповідає документації. За фактом реєстрації ОСОБА_4 садового будинку з використанням завідомо підроблених документів проводиться розслідування Дарницьким УП ГУНП в м. Києві.
Вказує, що Закон України «Про поштовий зв`язок» не містить поняття поштової адреси. Крім того, не всі об`єкти нерухомого майна мають поштову адресу враховуючи багатооб`єктність такого поняття. Зазначає, що реєстрація права власності в ОК «Магнолія» відбувалась відповідно до листа Державної реєстраційної служби України № 165/06-15-13, де зазначено про те, що підставою для присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна може бути довідка, видана уповноваженою особою кооперативу. Зазначена довідка була надана ОСОБА_1 при реєстрації права власності в ОК «Магнолія», яка була перевірена в судовому порядку у справі № 826/3370/15 за позовом ОСОБА_5 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішення від 09.02.2015 року № 19198565 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов`язання вчинити певні дії.
В апеляційній скарзі на додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 жовтня 2024 року зазначає, що розмір правової допомоги неспівмірний з обсягом справи, крім того, позивач не надав доказів до закінчення судових дебатів, які підтверджують розмір витрат та не вказав поважних причин їх не подання, а тому суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для розподілу витрат на правничу допомогу, які були понесені позивачем. 

Також не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням, представник ОСОБА_3 - Мамедов В.Н. , звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її задовольнити, рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Зазначає, що 6 липня 2017 року Київською міською радою прийнято рішення № 759/2921 «Про передачу обслуговуючому кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» земельних ділянок у мікрорайоні Осокорки Дарницького району м. Києва для ведення колективного садівництва. Вказаним рішенням 11 земельних ділянок загальною площею 14,8108 га передано в оренду ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» строком на 10 років.
Відомості про реєстрацію вищезазначених земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та рішення щодо передачі їх у власність чи користування СТ «Ентузіаст» та фізичним особами відсутні.
Крім того, технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:96:447:0101 до регіонального фонду документації із землеустрою та оцінки земель Відділ № 8 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, не передавалась.
Не погоджується з висновками суду про те, що у ОК «Магнолія» відсутні речові права на нерухоме майно, в тому числі на земельну ділянку, яка заявлена позивачем ОСОБА_4 , оскільки висновком від 27.09.2021 року Південно-Східної регіональної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, було відмовлено у задоволенні скарги ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст», про скасування рішення державної реєстрації права власності на оскаржувану адресу садового будинку.
Вказує, що з матеріалів реєстрації права власності ОСОБА_4 вбачається, що реєстрація садового будинку загальною площею - 75 кв.м., здійснена на підставі: довідки СДК "Ентузіаст" № 31 від 30.04.2020 року та довідки Київського міського БТІ СБ-2020 №223 від 13.05.2020 року, але технічний паспорт на такий об`єкт, взагалі відсутній, та не оформлено право власності чи користування земельною ділянкою. Тоді як реєстрація права власності ОСОБА_1 відбувалась на підставі технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна та документів, що підтверджували присвоєння йому адреси.
Відповідно до вказаного, вважає себе добросовісним набувачем права власності на садовий будинок, який придбав у законний спосіб за цивільно-правовим договором у попереднього власника ОСОБА_1 , та стверджує, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували наявність правових підстав визнати оскаржуваний правочин недійсним.

У відзиві на апеляційні скарги та додаткових поясненнях до нього представник позивача ОСОБА_4 - Кузьмін Д.Л. просить залишити апеляційні скарги відповідачів на рішення та додаткове рішення без задоволення, а рішення суду - без змін.
Звертає увагу на те, що постановою Верховного Суду від 08 січня 2025 року у справі № 753/6021/22 вже встановлено, що ОСОБА_1 ніколи не був членом ОК «Магнолія», а реєстрація ним садового будинку лише на підставі недостовірної довідки та технічного паспорту, не відповідає чинному законодавству. Стверджує, що ОК «Магнолія» є фіктивним кооперативом, який використовується недобросовісними особами з метою заволодіння землями територіальної громади, які перебувають у користуванні дійсних членів ОК «Ентузіаст».
Вважає, що нотаріусом було проведено реєстраційну дію за відсутності належним чином оформленого документа про присвоєння адреси садовому будинку.
Зауважив, що процедура поділу земельної ділянки (кварталу), що знахоидться у користуванні ОК «Ентузіаст», на момент розгляду справи в суді першої інстанції дійсно не була завершена. Лише 21 листопада 2024 року рішенням Київської міської ради №352/10160 за зверненням ОК СДК «Ентузіаст» затверджено поділ ділянки 8000000000:96:447:0101.
Інформаційною довідкою з ДРРП № 415905709 від 03.03.2025 року підтверджується, що 24.02.2025 року на підставі рішення Київської міської ради №352/10160 від 21.11.2024 року на земельну ділянку 8000000000:96:447:0008 зареєстровано право власності та право оренди за КМР та ОК СДК «Ентузіаст» відповідно.
Щодо апеляційних скарг на додаткове рішення суду від 23 жовтня 2024 року, вказує, що не погоджується з доводами ОСОБА_1 , оскільки вони є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи, а щодо апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що він в суді першої інстанції не заперечував проти стягнення з нього судових витрат та не надавав заяву про їх зменшення.
Додатково зазначає, що попередній розрахунок судових витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції складає 15 000 грн. 

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Баховський М.М. та відповідача ОСОБА_3 - адвокат Мамедов В.Н. підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити, скасувати оскаржувані рішення, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити. 
Позивач ОСОБА_4 та його представник адвокат Кузьмін Д.Л. заперечували проти доводів апеляційних скарг, вважали їх безпідставними та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що позивач ОСОБА_4 з 2004 року як користувач земельної ділянки АДРЕСА_2 є членом ОК СДК «Ентузіаст». Також 12.05.2020 ОСОБА_4 зареєстрував своє право власності на садово-дачний будинок загальною площею 75,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .
З часу свого заснування і обслуговуючий кооператив СДК «Ентузіаст», і Обслуговуючи кооператив «Магнолія» претендували на оформлення речових прав на одну й ту саму територію земельних ділянок в мікрорайоні Осокорки Дарницького району м. Києва. Однак, лише ОК «СДК «Ентузіаст» на підставі рішення Київської міської ради від 06.07.2017 №759/2921 є законним користувачем земельних ділянок у мікрорайоні Осокорки, Дарницького району м. Києва, в тому числі і ділянки, що знаходиться у користуванні позивача як члена ОК СДК «Ентузіаст», а відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОК «Магнолія» не має будь-яких зареєстрованих речових прав на нерухоме майно.
Разом з тим, 27 грудня 2022 за ОСОБА_1 вперше зареєстровано право власності на садовий будинок за адресою АДРЕСА_1 на підставі довідки ОК «Магнолія» №32 від 27.04.2022 та технічного паспорту на садовий будинок НОМЕР_3: НОМЕР_1 від 05.05.2022.
Матеріалами справи підтверджується, що реєстрація спірного будинку за відповідачем в ОК «Магнолія», фактично здійснена на ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у користуванні ОК СДК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та його члена ОСОБА_4 .
За результатами перевірки звернення ОСОБА_4 , ст. ДОП Дарницького управління поліції ГУ НП у м.Києві складено довідку від 10.11.2023 за змістом якої спірна ситуація, в якій і ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 підтверджували своє право власності на одне й те саме нерухоме майно, виникла з приводу ділянки та будинку, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 , суд виходив з того, що реєстрація права власності на садовий будинок за ОСОБА_1 проведена з порушенням вимог Порядку, затвердженого Постановою КМУ №1127 та вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки довідка кооперативу та технічний паспорт не є достатніми та вичерпними документами, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності, а також такі документи не підтверджують сукупність юридичних фактів, за наявності яких у ОСОБА_1 могло виникнути право власності на спірний будинок.
ОК «Магнолія» зареєстровано як юридичну особу лише 07.02.2005, тобто після побудови спірного садового будинку у 1991 році, тому у даному випадку будівництво садового будинку не може пов`язуватися із результатами діяльності ОК «Магнолія», а надана відповідачем для реєстрації довідка ОК «Магнолія» №32 від 27.04.2022 не може підтверджувати обставини, що визначені пунктом 81 Порядку.
Відомості наведені у довідці ОК «Магнолія» №32 від 27.04.2022, що подана державному реєстратору, з приводу того, що ОСОБА_1 є власником спірного садового будинку не відповідають дійсності, оскільки факт побудови спірного будинку саме ОСОБА_1 у 1991 році не підтверджується матеріалами справи, а отже ОСОБА_1 не може вважатися особою, яка побудувала спірний будинок та у якої виникло право власності на такий будинок.
Встановивши, що відповідач ОСОБА_1 , не набувши право власності на спірний садовий будинок в порядку, передбаченому законом, вчинив правочин у формі договору купівлі-продажу з відповідачем ОСОБА_3 , та вказаний договір став підставою для проведення державної реєстрації права власності на садовий будинок за ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов висновку, що вчинений відповідачами двосторонній правочин у вигляді договору купівлі-продажу підлягає визнанню недійсним, як такий, що вчинений без дотримання вимог ч.1 ст.203 ЦК України та суперечить вимогам ст.41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, оскільки відповідач ОСОБА_1 , продавець садового будинку, не набув право власності на нього у встановлений законом спосіб та відповідно не мав право розпорядження вказаним нерухомим майном.
Незаконна реєстрація відповідачами права власності на садовий будинок в ОК «Магнолія» фактично призвела до ситуації, за якої на земельній ділянці позивача право власності на один садовий будинок зареєстровано у двох різних кооперативах: право позивача з 2020 року на садово-дачний будинок в ОК СДК «Ентузіаст» та право ОСОБА_3 з 2023 року на садовий будинок в ОК «Магнолія», що очевидно створює перешкоди у ефективному здійсненні позивачем свого права власності на садово-дачний будинок, а також на мирне користування та розпорядження належним йому майном.
Отже, ефективним способом захисту ОСОБА_4 як користувача земельної ділянки та власника садового будинку є саме скасування рішення про державну реєстрацію прав та визнання недійсним похідного правочину, оскільки таке рішення суду призведе до втрати відповідачами прав на земельну ділянку як власниками садового будинку, а отже і до відновлення попереднього стану ОСОБА_4 - безперешкодне мирне користування ним своєю ділянкою та садовим будинком як члена ОК СДК «Ентузіаст».

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи, наявним у матеріалах справи доказам та зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_4 з 2004 року є членом ОК СДК «Ентузіаст» (код ЄДРПОУ 33054645) як користувач земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою кооперативу №75 від 21.01.2023 року та членським квитком ( а.с. 38-39, т. 1).
Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №209323015 від 18.05.2020 підтверджується, що 12.05.2020 ОСОБА_4 зареєстрував своє право власності на садово-дачний будинок загальною площею 75,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ( а.с 52, т.3)
На адвокатський запит Департамент земельних ресурсів КМДА №0570202/3-12881 від 25.10.2022 повідомив, що за наявною в Департаменті інформацією розроблені у 2004, 2005 роках проекти землеустрою про передачу обслуговуючому кооперативу садово - дачному кооперативу «Ентузіаст» (справа № А-7971) та про передачу обслуговуючому кооперативу «Магнолія» (справа № А-10657) земельних ділянок в мікрорайоні Осокорки Дарницького району м. Києва стосувались однієї і тієї ж території. Проект землеустрою стосовно відведення земельних ділянок ОК «Магнолія» у Дарницькому районі м.Києва (кадастрова справа №А-10657) листом від 22.01.2013 року №057022-987 повернуто через державного адміністратора дозвільного центру на доопрацювання. Повторно на розгляд вказаний проект землеустрою до Департаменту не надходив.
Рішенням Київської міської ради від 06 липня 2017 №759/2921 «Про передачу обслуговуючому кооперативу «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» земельних ділянок у мікрорайоні Осокорки, Дарницького району м. Києва для ведення колективного садівництва», затверджено проект землеустрою ОК СДК «Ентузіаст» (кадастрова справа №А-7971) та передано в оренду на 10 років земельні ділянки у мікрорайоні Осокорки, Дарницького району м. Києва для ведення колективного садівництва, зокрема і ділянку, площею 1,3388 га з кадастровим номером 8000000000:96:447:0101 ( а.с. 21, т. 1).
Згідно нотаріально засвідченого листа-погодження від 28 лютого 2023 року ОК СДК «Ентузіаст» надано згоду позивачу ОСОБА_4 на приватизацію ділянки 8000000000:96:447:0008 площею 0,0646 га, місце розташування АДРЕСА_1 , яка утворена в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:96:447:0101 загальною площею 1,3388 га. ( а.с. 40, т. 1).
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31.01.2023 у справі №761/31809/18 за позовом ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 до Київської міської ради, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОК «Магнолія», ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст», ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , про визнання недійсним та скасування рішення Київської міської ради від 06.07.2017 №759/2921 ( а.с. 26-30, т. 1) у задоволенні позову відмовлено.
Згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року у справі № 761/31809/18 та позовної заяви у вказаній справі, позивачі, члени ОК «Магнолія», пояснювали своє порушене право тим, що до наданих ОК «СДК «Ентузіаст» в оренду одинадцяти земельних ділянок, загальною площею 14,8108 га, що розташовані по першій-десятій вулицях АДРЕСА_8 у місті Києві, входять земельні ділянки, на яких розміщені належні їм та іншим членам ОК «Магнолія» на праві приватної власності садові будинки, а також земельні ділянки, що перебувають у їх користуванні. Це ті земельні ділянки, проект землеустрою щодо відведення яких було виконано приватним підприємством «Смерічка» у 2008 році на замовлення ОК «Магнолія» та його членів (кадастрова справа № А-10657).

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.11.2023 підтверджується, що будь-які відомості про зареєстровані речові права за юридичною особою із кодом ЄДРПОУ НОМЕР_2 - ОК «Магнолія», відсутні.
За наданою Державним підприємством «Національні інформаційні системи» в листах №5459/13.2-16 від 03.11.2021 та №5070/13.2-16 від 03.11.2023 інформацією до Словника іменованих об`єктів та Словника вулиць населених пунктів та вулиць іменованих об`єктів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 20.04.2016 на підставі листа Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації №101-2221/02 від 14.03.2016 року, внесено відомості про «Магнолія» обслуговуючий кооператив (Дарницький р-н) (код ЄДРПОУ 33343942), а 08.01.2020 на підставі листа Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації №101-12111/03 від 26.12.2019 року внесено відомості про «Ентузіаст» садово-дачний кооператив (Дарницький р-н) (код ЄДРПОУ 33054645). Інформація про обидва кооперативи внесена із однаковим переліком вулиць: АДРЕСА_7, АДРЕСА_4 . ( а.с. 59, т. 1). 
Відповідно до п.п. 1.9-1.10 Статуту ОК «Магнолія» від 26.05.2018 Дачне містечко ОК «Магнолія» розташоване за адресою: м. Київ, Дарницький район, урочище Осокорки, в межах вулиць з першої по десяту АДРЕСА_8.
З викладеного вбачається, що і ОК СДК «Ентузіаст», і ОК «Магнолія» претендували на оформлення речових прав на одну й ту саму територію земельних ділянок в мікрорайоні Осокорки Дарницького району м. Києва. В той же час, лише ОК «СДК «Ентузіаст» на підставі рішення Київської міської ради від 06.07.2017 №759/2921 є законним користувачем земельних ділянок у мікрорайоні Осокорки, Дарницького району м. Києва, в тому числі і ділянки, що знаходиться у користуванні позивача як члена ОК СДК «Ентузіаст», а відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОК «Магнолія» не має будь-яких зареєстрованих речових прав на нерухоме майно.
В листі від 10.01.2024 до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України головою правління ОК «Магнолія» Бондаренко С.В. повідомлено про подвійну реєстрацію спірного садового будинку за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в різних іменованих об`єктах (ОК «Магнолія» та ОК СДК «Ентузіаст»), та підтверджено перебування в складі цих іменованих об`єктів одних і тих же вулиць.
За повідомленням ГУ НП у м.Києві від 10.11.2023 на запит адвоката Кузьміна Д.Л. при виникненні спірної ситуації 23.10.2023 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , виклик позивачем працівників поліції здійснено саме на ділянку АДРЕСА_2 .
За результатами перевірки звернення ОСОБА_4 , ст. ДОП Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві складено довідку від 10.11.2023 за змістом якої спірна ситуація, в якій і ОСОБА_4 , і ОСОБА_3 підтверджували своє право власності на одне й те саме нерухоме майно, виникла з приводу ділянки та будинку, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до реєстраційної справи об`єкта нерухомого майна №2677248380000, 27 грудня 2022 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на садовий будинок за адресою АДРЕСА_1 на підставі довідки ОК «Магнолія» №32 від 27.04.2022 та технічного паспорту на садовий будинок НОМЕР_3: НОМЕР_1 від 05.05.2022.
21 вересня 2023 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу №1033, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малаховим А.С., відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого ОСОБА_1 зобов`язався передати, а ОСОБА_3 прийняти у власність садовий будинок АДРЕСА_2 , загальною площею 42,8 кв.м., який розташований на земельній ділянці кадастровий номер 8000000000:96:447:0101 ( а.с. 54-55, т. 1).
Як вбачається із тексту оспорюваного договору купівлі-продажу, в п.1.2 Договору сторони вказали, що спірний садовий будинок знаходиться на ділянці із кадастровим номером 8000000000:96:447:0101, яка за рішенням Київської міської ради №759/2921 від 06.07.2017 надана в оренду ОК СДК «Ентузіаст».
У відповідь на запит адвоката Кузьміна Д.Л. Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією надано копію клопотання ОК «Магнолія» від 26 лютого 2016 року №1 щодо внесення інформації до словників Державного реєстру прав про іменований об`єкт ОК «Магнолія», де вказано, що кооператив (іменований об`єкт) знаходиться по АДРЕСА_5 , та додано витяг з проекту землеустрою від 2008 року приватного підприємства «Смерічка» (справа № А-10657), відповідно до якого, а саме у Переліку громадян членів ОК «Магнолія», яким передаються у приватну власність земельні ділянки, інформація про ОСОБА_1 - відсутня ( а.с. 71-72, т. 1)
Крім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 листопада 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 травня 2024 року та постановою Верховного Суду від 08 січня 2025 року, у справі № 753/6021/22 за позовом ОСОБА_30 до ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та припинення речового права, встановлено, що у матеріалах реєстраційної справи, наданої Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією, щодо ОК «Магнолія» (код ЄДРПОУ 33343942), наявні документи, які 07 лютого 2005 року стали підставою для реєстрації юридичної особи, серед яких, у тому числі, і Протокол № 1 загальних зборів членів кооперативу ОК «Магнолія» від 30 жовтня 2004 року та Статут новоствореного кооперативу з додатком № 1 (список засновників-членів кооперативу «Магнолія» у кількості 145 осіб). Зазначені документи реєстраційної справи не містять інформації про членство в ОК «Магнолія» ОСОБА_1 , як на момент оспорюваної реєстраційної дії, так і на момент розгляду справи судами.
Отже, позивач ОСОБА_4 є користувачем земельної ділянки 
АДРЕСА_2 , як член ОК «СДК «Ентузіаст» з 2004 року та власником розташованого на ній садово-дачного будинку.
ОК «СДК «Ентузіаст» на підставі рішення Київської міської ради від 06 липня 2017 року № 759/2921 є законним користувачем земельних ділянок у мікрорайоні Осокорки Дарницького району міста Києва, у тому числі і ділянки, що знаходиться у користуванні ОСОБА_4 , як члена ОК «СДК «Ентузіаст», на якій за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірний садовий будинок у ОК «Магнолія».
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОК «Магнолія» не має зареєстрованих речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень статей 317, 318 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства
і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 391
ЦК України).
Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно
та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.
Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 вказаного Закону).
Проведення державної реєстрації прав регламентовано статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до вказаної норми Закону датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.
Стаття 26 вказаного Закону визначає порядок внесення відомостей до Державного реєстру прав, а стаття 27 - підстави для державної реєстрації прав.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав.
Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (стаття 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає ( висновок у постанові Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18).
Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна регламентовано положеннями Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127.
Пунктом 42 вказаного Порядку (в редакції від 29.05.2020, чинній на момент державної реєстрації прав на спірний садовий будинок), визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992, подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки, за яким державним реєстратором отримуються відомості Державного земельного кадастру з метою встановлення місця розташування земельної ділянки, на якій споруджено відповідний об`єкт, для подальшого відображення таких відомостей як адреси об`єкта нерухомого майна.
Положенням про реєстр адрес у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.05.2013 №337/9394 визначено, що присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомого майна здійснюється шляхом видання розпорядчих документів Департаментом містобудування та архітектури або районними в місті Києві державними адміністраціями з подальшим їх внесенням до Реєстру адрес (п. 4.1.). Присвоєння поштових адрес багатоквартирним житловим будинкам, домоволодінням, житловим будинкам садибного типу, індивідуальним дачним та садовим будинкам здійснюється розпорядженням відповідної районної в місті Києві державної адміністрації. Заявники подають заяву про присвоєння поштової адреси до дозвільного центру відповідної районної в місті Києві державної адміністрації (п. 4.16.).
Постановою Кабінету Міністрів України №690 від 07.07.2021 затверджено Порядок присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна, за приписами п.1 якого органи, уповноважені на присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів будівництва, об`єктів нерухомого майна, визначаються відповідно до частини п`ятої статті 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Установивши фактичні обставини справи, правильно застосувавши норми матеріального права, надавши належну правову оцінку наявним у справі доказам, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що реєстрація права власності на садовий будинок за ОСОБА_1 проведена з порушенням вимог Порядку та норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки довідка обслуговуючого кооперативу «Магнолія» та технічний паспорт, які надані відповідачем державному реєстратору при здійсненні реєстраційних дій, не є достатніми для здійснення відповідної державної реєстрації права власності, вони не підтверджують сукупність юридичних фактів, за наявності яких у ОСОБА_1 могло виникнути право власності на спірний будинок.
Встановлено, що спірний садовий будинок збудовано у 1991 році, що підтверджується, зокрема, вищевказаним технічним паспортом, а відтак, для здійснення відповідних реєстраційних дій заявнику необхідно було надати, у тому числі, документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси або відомості про кадастровий номер земельної ділянки на якій споруджено відповідний об`єкт (пункт 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у редакції, чинній на момент здійснення реєстраційних дій).
Будь-яких належних документів, що свідчать про присвоєння садовому будинку адреси у встановленому законом порядку, а саме розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації або документів із зазначенням відомостей про кадастровий номер земельної ділянки під садовим будинком ОСОБА_1 до заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень додано не було.

Крім того, судом вірно враховано, що ОК «Магнолія» зареєстровано як юридичну особу у лютому 2005 року, тобто після побудови спірного садового будинку у 1991 році, тому будівництво садового будинку не може пов`язуватися із результатами діяльності вказаного кооперативу.
Надаючи оцінку змісту довідки ОК «Магнолія» №32 від 27.04.2022 про те, що ОСОБА_1 є членом кооперативу та власником садового будинку АДРЕСА_6 , який побудований господарчим способом та введений в експлуатацію в 1991 році, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що наведені у вказаній довідці відомості не відповідають дійсності.
Так, відповідно до досліджених копій документів із реєстраційної справи ОК «Магнолія», які у лютому 2005 року стали підставою для реєстрації юридичної особи, відсутня інформація про членство в кооперативі ОСОБА_1 , як на момент здійснення оспорюваної реєстраційної дії, так і на момент розгляду справи судом. 
Представником відповідача на підтвердження інформації про членство ОСОБА_1 в ОК «Магнолія» до відзиву надано копію додатку №3 до протоколу №3 загальних зборів ОК «Магнолія» від 26.05.2018, що підписаний головою правління Бондаренко С.В., відповідно до якого реєстр членів кооперативу доповнено фізичними особами, серед яких є ОСОБА_1 . Також надано копію протоколу №4 загальних зборів ОК «Магнолія» від 15.08.2020, відповідно до якого ОСОБА_1 повторно прийнято в члени кооперативу із виділенням йому ділянки АДРЕСА_2 .
В матеріалах справи наявна копія нотаріально засвідченого Протоколу №3 від 26.05.2018, що наданий Дарницькою районною в м. Києві державною адміністрацією на запит суду разом із реєстраційною справою юридичної особи ОК «Магнолія», із двома додатками, а саме №1 «Реєстр членів, що виключені в зв`язку зі смертю» та №2 «Реєстр членів, які виключені з членів кооперативу». Наданий ОСОБА_1 додаток №3 в матеріалах реєстраційної справи відсутній.
При цьому, відповідно до змісту протоколу №3 від 26.05.2018 на загальних зборах приймались рішення лише щодо виключення членів з кооперативу, питання про прийняття нових членів до кооперативу загальними зборами не розглядались.
До того ж, наданий відповідачем додаток №3 підписаний лише головою правління Бондаренко С.В. , в той час як наявні у матеріалах справи додатки №1 та №2 до того самого протоколу підписувалися Головою зборів Урбан О.Г. та Бондаренко С.В. як секретарем зборів. Крім того, пунктом 4 протоколу Бондаренко С.В. призначено головою правління замість ОСОБА_5 лише з 27.05.2018, а тому 26.05.2018 Бондаренко С.В. в статусі голови правління не мав права підписувати будь-які документи, оскільки не набув відповідних повноважень.
За змістом п.6.1 Статуту ОК «Магнолія» в останній редакції, що затверджена Протоколом №3 від 26.05.2018, членами кооперативу можуть бути громадяни, які зокрема є власниками земельних ділянок на території дачного містечка, їх прямі родичі, які проживають на території дачного містечка, громадяни, які мають право користування та розпорядження дачним будинком та земельною ділянкою на території дачного містечка, оформлене належним чином.
За вказаних обставин, формулювання протоколу №4 загальних зборів ОК «Магнолія» від 15.08.2020 щодо прийняття ОСОБА_1 у члени із виділенням йому конкретної ділянки, свідчить про те, що до набуття членства ОСОБА_1 не мав відношення до такої ділянки, а також до побудованого на ній у 1991 році садового будинку, а також суперечить положенню Статуту ОК «Магнолія», за яким членство може набути лише особа, що вже має право користування/власності на земельну ділянку та садовий будинок, що оформлене належним чином.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відомості, наведені у довідці ОК «Магнолія» №32 від 27.04.2022, яка подана державному реєстратору про те, що ОСОБА_1 є власником спірного садового будинку, не відповідають дійсності, оскільки факт побудови спірного будинку саме ОСОБА_1 у 1991 році не підтверджується матеріалами справи, а отже ОСОБА_1 не може вважатися особою, яка побудувала спірний будинок та у якої виникло право власності на такий будинок. Відтак, проведена державна реєстрація прав за ОСОБА_1 на садовий будинок здійснена на підставі документів, які не лише не дають змогу встановити законну підставу виникнення права власності, а й містять недостовірні дані.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 про те, що висновком від 27.09.2021 року Південно-Східної регіональної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, було відмовлено у задоволенні скарги ОК «Садово-дачний кооператив «Ентузіаст» про скасування рішень про державну реєстрацію права власності за членами ОК «Магнолія», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у задоволенні скарги відмовлено з тих підстав, що вона була оформлена без дотримання вимог, визначених ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», скаржником не підтверджено факт порушення своїх прав у результаті прийняття оскаржуваних рішень.
Натомість у даній справі достовірно встановлено, що саме ОК «СДК «Ентузіаст» на підставі рішення Київської міської ради від 06 липня 2017 року № 759/2921 є законним користувачем земельних ділянок у мікрорайоні Осокорки Дарницького району у місті Києві, у тому числі і ділянки, що знаходиться у користуванні позивача, як члена ОК «СДК «Ентузіаст». І саме на цій земельній ділянці за відповідачем незаконно зареєстровано право власності на спірний садовий будинок у ОК «Магнолія», хоча відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначений кооператив не має зареєстрованих речових прав на нерухоме майно.
Реєстрація нерухомого майна за відповідачем на спірній земельній ділянці,
яка перебуває в оренді ОК «СДК «Ентузіаст» та в користуванні його члена - ОСОБА_4 , безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків позивача
та стосується його інтересів, як власника садового будинку, право власності якого було зареєстроване у 2020 році, та користувача земельної ділянки, на якій це майно розташоване.
Кадастровий номер спірній земельній ділянці 8000000000:96:447:0008 було присвоєно 16 грудня 2022 року під час процедури поділу земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:96:471:0101 ( а.с. 41, т. 1) 
Разом з тим, як вбачається з оспорюваного договору купівлі-продажу садового будинку від 21 вересня 2023 року, в пункті 1.2 договору зазначено, що садовий будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,0661 га, з кадастровим номером 8000000000:96:447:0101, що не відповідає дійсності, оскільки земельна ділянка з вказаним кадастровим номером має площу 1,3388 га. 
Тобто у договорі зазначено кадастровий номер земельної ділянки, площею 1,3388 га яка була передана обслуговуючому кооперативу «Ентузіаст» в оренду на 10 років, та право користування якою зареєстроване у квітні 2018 року за ОК «Ентузіаст». До складу цієї земельної ділянки входить земельна ділянка 8000000000:96:447:0008 , площею 0,0646 га, погоджена для подальшої приватизації ОСОБА_4 , на якій розташований спірний будинок. 
Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач ОСОБА_1 , не набувши право власності на спірний садовий будинок в порядку, передбаченому законом, вчинив правочин у формі договору купівлі-продажу з відповідачем ОСОБА_3 . Вказаний договір став підставою для проведення державної реєстрації права власності на садовий будинок за ОСОБА_3 , тому вчинений відповідачами двосторонній правочин у вигляді договору купівлі-продажу підлягає визнанню недійсними, як такий, що вчинений без дотримання вимог ч.1 ст.203 ЦК України та суперечить вимогам ст.41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, оскільки відповідач ОСОБА_1 , продавець садового будинку, не набув право власності на нього у встановлений законом спосіб та відповідно не мав право розпорядження вказаним нерухомим майном.
Статтями 215, 216 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правих наслідків, що обумовлені ним.
За змістом ст. ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.
Відповідно до частини шостої статті 120 ЗК України в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти, крім об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації.
Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.
З огляду на те, що ОСОБА_1 безпідставно та всупереч закону зареєстрував право власності на садовий будинок, а в подальшому розпорядився будинком, який фактично не належить йому на праві власності, при цьому у договорі купівлі-продажу будинку зазначено кадастровий номер земельної ділянки, площею 1,3388 га, яка з квітня 2018 року зареєстрована на праві користування за ОК «Ентузіаст», тоді як спірний будинок розташований на частині такої земельної ділянки - ділянці, що перебуває у користуванні позивача, площею 0,0646 га та власником будинку є позивач,  суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним. 
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що спосіб захисту права шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав за ОСОБА_1 та визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу є таким, що дає об`єктивні підстави позивачу відновити становище, яке існувало до порушення його прав.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. 
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_32 про те, що позивачем обрано неефективний спосіб судового захисту свого порушеного права суперечать іншим доводам відповідача про те, що позовні вимоги є недоведеними і право позивача не є порушеним. Разом із цим, суд може зробити висновок про неефективність способу судового захисту лише тоді, коли позов є обґрунтованим.
Доводи представника відповідача щодо ефективності способу судового захисту були предметом аналізу суду першої інстанції, суд надав їм обґрунтовану оцінку, зазначивши, що спірний садовий будинок у 2022 році вперше зареєстровано за ОСОБА_1 в іменованому об`єкті ОК «Магнолія», фактично за адресою розміщення ділянки позивача на території ОК СДК «Ентузіаст», на якій позивач ще у 2020 році зареєстрував своє право власності на садово-дачний будинок в іншому іменованому об`єкті ОК СДК «Ентузіаст». Оскільки ОСОБА_4 не є членом ОК «Магнолія» та не був власником садового будинку в кооперативі ОК «Магнолія», а отже і не може витребовувати спірний будинок на свою користь.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий спосіб захисту як витребування садового будинку в ОК «Магнолія» від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , не відповідатиме характеру порушення прав позивача та у разі задоволення позову може призвести до реєстрації за позивачем права власності на садовий будинок в ОК «Магнолія», що суперечить інтересу позивача, який вже володіє будинком в ОК СДК «Ентузіаст» на займаній ним земельній ділянці.
Отже, ефективним способом захисту прав ОСОБА_4 як власника садового будинку та користувача земельної ділянки буде саме скасування оспорюваної реєстраційної дії та визнання недійсним похідного правочину - договору купівлі-продажу, оскільки таке рішення суду призведе до втрати відповідачами прав на земельну ділянку як власниками садового будинку, а отже і до відновлення попереднього стану позивача - безперешкодне володіння садовим будинком та користування ним своєю ділянкою як членом ОК СДК «Ентузіаст».
Крім того, залишаючи без змін рішення Дарницького районного суду м. Києва від 05 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року у справі № 753/21791/23  з аналогічних правовідносин за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на майно та визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна (садового будинку), розташованого в ОК «Магнолія», Верховний Суд у постанові від 23 липня 2025 року погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивач обрав ефективний спосіб судового захисту своїх порушених прав та законних інтересів.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 про те, що довідка ОК «Магнолія» про членство ОСОБА_1 із зазначенням у ній адреси садового будинку є належним та достатнім документом для реєстрації права власності за відповідачем, колегія суддів відхиляє, оскільки єдиним документом, що може підтверджувати присвоєння адреси садовому будинку, розташованому в Дарницькому районі міста Києва, є розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації.
Також правомірно відхилені судом першої інстанції доводи представника відповідача про те, що внесення інформації про ОК «Магнолія» до словників Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є достатньою підставою для визначення адреси садового будинку та здійснення оспорюваної реєстраційної дії.
Так, відповідно до Порядку ведення словників Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 06 липня 2012 року № 1014/5, до словників вноситься інформація лише щодо місця розташування іменованого об`єкта, у даному випадку кооперативу, та його власних вулиць, а не індивідуально визначеного нерухомого майна, яким у даному випадку є садовий будинок. Крім того, інформація до словників вноситься на підставі лише повідомлення органу місцевого самоврядування, а не розпорядчого документа, що може підтверджувати присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 про те, що позивачем не доведено порушення його прав, оскільки він не є зареєстрованим власником об`єкта нерухомого майна, спростовуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №209323015 від 18.05.2020 , згідно з яким 12.05.2020 року  ОСОБА_4 зареєстрував своє право власності на садово-дачний будинок загальною площею 75,3 кв.м. за адресою      АДРЕСА_1 . Рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 було прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. 18.05.2020 року на підставі довідки № 31 від 30.04.2020 року, виданої Садово-дачним кооперативом «Ентузіаст», інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.05.2020 року ( а.с. 52, т. 3).
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відомості про реєстрацію земельних ділянок в Державному земельному кадастрі та рішення щодо передачі їх у власність чи користування СТ «Ентузіаст» та фізичним особами відсутні, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення та відмови у позові, оскільки поділ або процедура поділу земельної ділянки, що була надана в оренду ОК «Ентузіаст» жодним чином не впливає на можливість захисту прав ОСОБА_4 як члена ОК СДК «Ентузіаст», який є законним користувачем земельної ділянки та власником побудованого на ній садового будинку.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі про те, що позовні вимоги не доведені ОСОБА_4 , оскільки відсутнє рішення місцевої ради про відведення йому земельної ділянки, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріалами справи доведено, що Обслуговуючий кооператив «Ентузіаст» є орендарем масиву земельних ділянок у мікрорайоні Осокорки, Дарницького району м. Києва, а ОСОБА_4 як член кооперативу має право на користування своєю ділянкою, на якій у 1991 році ним побудовано садовий будинок.
Доводи відповідача ОСОБА_33 про те, що ділянка 8000000000:96:447:0008 не зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, колегія суддів відхиляє, оскільки дані обставини не спростовують право позивача захищати свої права як користувача ділянки під спірним садовим будинком, в тому числі як користувача частини основної ділянки з кадастровим номером 8000000000:96:447:0101, право оренди на яку у встановленому законом порядку зареєстровано за ОК СДК «Ентузіаст» з квітня 2018 року.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08 січня 2025 року у аналогічній справі №753/6021/22 за позовом ОСОБА_30 до ОСОБА_34 , «реєстрація нерухомого майна за відповідачем на спірній земельній ділянці, яка перебуває в оренді ОК «СДК «Ентузіаст» та в користуванні його члена - ОСОБА_30 , безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків позивача та стосується його інтересів, як користувача земельної ділянки, на якій це майно розташоване. Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_30 , так як останній, як користувач спірної земельної ділянки та член ОК «СДК «Ентузіаст», має право на безперешкодне користування земельною ділянкою.»
Посилання відповідача ОСОБА_3 на його добросовісність при придбанні спірного будинку, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки предметом позову не є витребування майна, а визнання договору купівлі-продажу недійсним з тих підстав, що право власності на садовий будинок за ОСОБА_1 зареєстроване без законних на те підстав, відтак, він не міг розпоряджатись будинком, який йому не належить.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що суд першої інстанції позбавив його права на захист при розгляді справи по суті спору, не задовольнивши клопотання його представника ОСОБА_35 про відкладення розгляду справи, колегія суддів відхиляє, оскільки перелік підстав, з яких суд зобов`язаний відкласти розгляд справи, визначений ч. 2 ст. 223 ЦПК України, до яких віднесено першу неявку в судове засідання учасника справи, який повідомив про причини неявки, що визнані судом поважними. 
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у заяві від 14 червня 2024 року відповідач ОСОБА_3 просив судове засідання 18.06.2024 року провести без його участі. Проте підготовче засідання 18.06.2024 року було відкладено на 04.07.2024 року, а в засіданні 04.07.2024 року, в якому було закрито підготовче провадження, ОСОБА_3 був присутній ( а.с. 111, т. 3). 
В судове засідання 21 серпня 2024 року ОСОБА_3 не з`явився та подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю його представника - адвоката Ткаченко Н.В. в іншому судовому засіданні в Бородянському районному суді Київської області ( а.с. 113, т. 3).
30 вересня 2024 року до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання приватного підприємця ОСОБА_35 , яка вказувала, що нею укладено договір про надання правової допомоги ОСОБА_3 . Оскільки такий договір було укладено лише напередодні розгляду справи - 28 вересня 2024 року, то з метою підготовки справи до розгляду просила відкласти розгляд справи.
Таким чином, враховуючи, що неявка ОСОБА_3 в судове засідання була повторною, а представник за довіреністю, від якого надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, не є адвокатом, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання та розглянув справу по суті
Отже, в результаті повного, всебічного та об`єктивного дослідження доказів судом першої інстанції встановлено, що реєстрація спірного будинку за відповідачами в ОК «Магнолія», фактично здійснена на ділянці за адресою АДРЕСА_1 , що перебуває у користуванні ОК СДК «Ентузіаст» та його члена ОСОБА_4 , та зроблено правильні висновки, з якими погоджується апеляційний суд, та не спростовані доводами апеляційних скарг відповідачів, що протиправна реєстрація нерухомого майна встановлює правовий зв`язок між майном, державна реєстрація якого є предметом спору у справі та землею комунальної власності, яка перебуває в оренді ОК СДК «Ентузіаст» та користуванні його члена - ОСОБА_4 , на якій це майно розміщено, відтак безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків позивача та стосується його інтересів, як користувача земельної ділянки, на якій це майно розташоване.
Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин.
Інші доводи апеляційних скарг не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до власного трактування норм матеріального права, незгоди із рішенням суду, переоцінки доказів та повторного викладення аргументів, які вже зазначалися відповідачами в процесуальних заявах в суді першої інстанції, кожному з яких було надано належної оцінки судом, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, і не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційних скаргах, відсутні.
Доводи апеляційних скарг не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Згідно з ч. 1, п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції враховував складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, той факт, що позовні вимоги повністю задоволені, що свідчить про якість наданих послуг, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, тому вважав, що заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 35 000 грн є реальними та розумними, а відтак підлягають відшкодуванню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки вони відповідають матеріалам справи та зроблені з дотриманням норм процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві представником позивача вказано, що витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 35 000 грн.
Відповідно до договору № 01-11/23 про надання правової допомоги, укладеного 01 листопада 2023 року між адвокатом Кузьміним Д.Л. та ОСОБА_4 , правова допомога підлягає наданню за дорученням клієнта у рамках судового розгляду справи у судах всіх інстанцій за позовом клієнта про скасування державної реєстрації прав та визнання недійсним правочину щодо набуття у власність відповідачами садового будинку АДРЕСА_2 . За надання правової допомоги у суді першої інстанції позивач зобов`язується сплатити представнику вартість юридичних послуг у розмірі 35 000 грн не пізніше 150 днів після закінчення розгляду справи у суді першої інстанції (п. 3.1). Ціна послуг є фіксованою та не залежить від обсягу наданих адвокатом послуг, результатів судового розгляду та форми закінчення судового провадження (п. 3.4). Підставою для проведення оплати є Акт приймання-передачі наданих послуг, що складається після завершення розгляду у відповідній судовій інстанції (п.3.5).
Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 02 жовтня 2024 року позивачем підлягають сплаті представнику 35 000 грн. за надані ОСОБА_4 послуги з правової допомоги: надання первинної консультації, збір необхідних доказів, формування правової позиції, підготовка та подання до суду позову, додаткових пояснень, заяви про забезпечення позову, інших заяв з процесуальних питань, роз`яснення правових питань в ході розгляду справи, участь в судових засіданнях суду першої інстанції. 
Таким чином, позивачем документально доведено, що він має понести витрати на правову допомогу у розмірі 35 000 грн.
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 про те, що матеріали справи не містять доказів оплати вартості правової допомоги, колегія суддів відхиляє, оскільки у договорі сторони погодили, що оплата здійснюється не пізніше 150 днів після закінчення розгляду справи у суді першої інстанції. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що суд здійснює розподіл не тільки тих судових витрат, які є фактично понесені на день розгляду заяви, а і які сторона має сплатити у майбутньому. Оскільки сторони визначили суму витрат на правничу допомогу у розмірі 35 000 грн, позивач має обов`язок у їх оплаті, тому відсутні підстави для відмови у задоволенні заяви у зв`язку із відсутністю підтверджень фактичного їх понесення на момент розгляду заяви.
Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 щодо неспівмірності вартості правової допомоги обсягу наданих послуг та відсутності підстав для сплати «гонорару успіху», є аналогічними запереченням відповідача в суді першої інстанції, яким у додатковому рішенні суд надав відповідно оцінку та обґрунтовано відхилив їх, оскільки договором сплата гонорару успіху не передбачена і до стягнення не заявлена.
У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 750/2055/20 вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24 вересня 2020 року у справі № 904/3583/19 вказано, що для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.
Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви представника позивача ОСОБА_4 - адвоката Кузьміна Д.Л. про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідачів на користь позивача 35 000 грн витрат позивача на правничу допомогу , тобто по 17 500 грн з кожного.

У відзивах на апеляційні скарги представником позивача ОСОБА_4 - адвокатом Кузьміним Д.Л. заявлено, що попередньо визначена вартість послуг адвоката на стадії апеляційного провадження у даній справі складає 15 000 грн., тому просив стягнути суму судових витрат з апелянтів на користь позивача. 
Із наявної у матеріалах справи копії договору про надання правової допомоги від 01.11.2023 року, яка була надана представником позивача до суду першої інстанції, вбачається, що пунктом 3.2 договору визначено, що за розгляд справи в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 зобов`язався сплатити адвокату вартість юридичних послуг в розмірі 15 000 грн. не пізніше 120 днів після закінчення розгляду справи в апеляційному суді. ( а.с. 164-165, т. 3)
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача надано акт приймання-передачі наданих послуг від 08 жовтня 2025 року, відповідно до якого адвокатом Кузьміним Д.Л. надано ОСОБА_4 правову допомогу в суді апеляційної інстанції щодо розгляду справи № 753/2055/23, в тому числі : аналіз апеляційних скарг, надання консультації щодо підстав та способу захисту клієнта в Київському апеляційному суді; підготовка та подання відзивів на апеляційні скарги; підготовка та подання додаткових пояснень; участь в судових засіданнях апеляційного суду; роз`яснення правових питань в процесі апеляційного розгляду. Сплаті підлягає за надані послуги 15 000 грн. 
Враховуючи, що апеляційні скарги відповідачів на рішення суду та на додаткове рішення суду підлягають залишенню без задоволення, приймаючи до уваги обсяг вчинених процесуальних дій, проаналізувавши обсяг виконаної адвокатом Кузьміним Д.Л. роботи, враховуючи складність справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), принцип розумності судових витрат, їх пропорційності до предмета спору, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявленої суми витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. Тому апеляційний суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідачів на користь позивача суму витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі по 7500 грн. з кожного.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , які були подані представником Баховським Михайлом Михайловичем , - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року та додаткове рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 жовтня 2024 року - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції по 7500 грн. з кожного.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 17 березня 2026 року. 

Суддя - доповідач: Ящук Т.І. 

Судді: Борисова О.В. 

Рейнарт І.М.