Справа №949/93/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Тарасюк А.М.,
при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2   про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач  ОСОБА_1  звернулася в суд з позовом до відповідача  ОСОБА_2  та просить:
- розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Лютинською сільською радою Дубровицького району Рівненської області 19 серпня 1995 року, про що складено відповідний актовий запис за №9; 
- після розірвання шлюбу залишити їй прізвище, яке мала в шлюбі - ОСОБА_3 ;
- стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1331,20 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 19 серпня 1995 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого у них є троє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які вже є повнолітніми та неповнолітній син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На даний час у них відсутнє взаєморозуміння та різні погляди на сімейні цінності. Для відповідача взаємовідносини між ними, як подружжям та їхніми дітьми, знаходяться на другому плані. Відповідач почав вживати спиртні напої та постійно пред`являв до неї різні претензії, які були безпідставними. 
У січні місяці 2025 року відповідач залишив її та пішов проживати до своєї матері, де проживає в даний час. Отже, тривалий час кожен з них живе своїм окремим життям та своїми інтересами.
Вважає, що при таких відносинах вони не можуть зберігати сім`ю та бути разом, так як їхній шлюб носить формальний характер і подальше його збереження носить суперечить їхнім інтересам.
У матеріалах справи наявна заява від позивачки ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
До початку судового засідання від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, в якій просить суд розглядати справу без його участі, позов визнає.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд визнав можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення за відсутності сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 19 серпня 1995 року між сторонами зареєстрований шлюб, про що складено відповідний актовий запис №9, що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06 січня 2026 року, виданим повторно (а.с.8).
За час спільного проживання в шлюбі у сторін народилась діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ., що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 10 січня 2024 року, серії НОМЕР_3 від 13 січня 2026 року та серії НОМЕР_4 від 10 січня 2024 року, виданими повторно (а.с. 9, 11, 13).
Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.
Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно з ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Аналізуючи норми чинного законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо.
Виходячи із засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
У ході розгляду справи судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сім`ї не можливо, так як це буде суперечити інтересам та волі обох сторін. 
При таких обставинах та враховуючи наведені вище норми права, суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно і шлюб існує формально, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, слід покласти на відповідача.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 18, 21, 24, 51, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 115 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 200, 247, 264, 265, 352, 354 ЦПК України суд -

У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про розірвання шлюбу задоволити 
Розірвати шлюб між  ОСОБА_1 , та  ОСОБА_2 , зареєстрований 19 серпня 1995 року Лютинською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, а/з №9.
Після розірвання шлюбу позивача надалі іменувати прізвищем " ОСОБА_3 ".
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_1  судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1331,20 грн. (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок), сплаченого при подачі позовної заяви до суду.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького
районного суду       Тарасюк А.М.