ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
просп. Науки, 5, м. Харків, 61612, телефон/факс (057)702 10 79, inbox@lg.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м.Харків Справа № 913/328/23
Провадження №34/913/328/23

Господарський суд Луганської області у складі:
Суддя Іванов А.В.
при секретарі судового засідання Макарові А.Д.
розглянувши в судовому засіданні справу
за позовом заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області, м. Лисичанськ Луганської області
в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:
1. Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, м. Лисичанськ Луганської області
2. Північно-Східного офісу Держаудитслужби, м. Харків
до відповідача-1 – Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш», м. Тернопіль
відповідача-2 – Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа», м. Лисичанськ Луганської області
про визнання недійсними рішення тендерного комітету та договору про закупівлю і стягнення 1 149 500 грн 00 коп.
У засіданні брали участь:
від заявника: Хряк О.О., прокурор;
від позивачів: представники не прибули;
від відповідачів: представники не прибули.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Суть спору: заступник керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району та Північно-Східного офісу Держаудитслужби, звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» та Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа», в якій просить визнати недійсним рішення тендерного комітету Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа», оформлене протоколом №44 від 24.09.2019 про визначення Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» (код ЄДРПОУ: 32947973) переможцем відкритих торгів на закупівлю товару за кодом ДК 021:2015: 44620000-2 — Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі.
Прокурор просить визнати недійсним Договір про закупівлю товару № 89 від 13.05.2019, укладений між Комунальним підприємством «Лисичанськтепломережа» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш».
Окрім того, прокурор просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» на користь Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» 1 149 500,00 грн, а з Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» одержані ним за рішенням суду 1 149 500,00 грн стягнути в дохід держави.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.04.2019 Комунальним підприємством «Лисичанськтепломережа» (Замовник) в електронній системі закупівель Рrоzorro опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів із закупівлі товару за кодом ДК 021:2015: 44620000- 2 – Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі, ідентифікатор публічної закупівлі UA-2019-04-03-001478-a, з очікуваною вартістю предмета закупівлі 1 590 000,00 грн.
Тендерні пропозиції з метою участі у відкритих торгах подали 5 суб`єктів господарювання: ТОВ «ВО «Союзенергомаш», ТОВ «Тріада-Енерджі», ТОВ «Генерація Тепла», ТОВ «Будгарант Інвест» та Концерн «Союзенерго», що підтверджується формою реєстру отриманих тендерних пропозицій.
Первинна тендерна пропозиція ТОВ «ВО «Союзенергомаш» становила 1 550 040,00 грн, а остаточна – 1 149 500,00 грн, яка і стала переможною як найбільш економічно вигідна та була розкрита тендерним комітетом Замовника першою, що підтверджується формою протоколу розкриття тендерних пропозицій.
24.04.2019 за результатами проведення процедури відкритих торгів тендерним комітетом Замовника прийнято рішення про визнання переможцем закупівлі ТОВ «ВО «Союзенергомаш», оформлене протоколом № 44 від 24.04.2019, та в електронній системі закупівель опубліковано повідомлення про намір укласти договір.
В подальшому між відповідачем-1 та відповідачем-2 було укладено Договір про закупівлю № 89 від 13.05.2019, за яким Виконавець зобов`язався у 2019 році поставити Покупцю товар за кодом ДК 021:2015: 44620000-2 – Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі (конвективна частина котла ПТВМ-ЗОМ), а Покупець - прийняти і оплатити товар на умовах, зазначених у договорі.
02.01.2020 опубліковано звіт про виконання вищезазначеного Договору, відповідно до якого Замовником на користь Постачальника сплачено 1 149 500,00 грн.
Прокурор зазначає, що на підтвердження факту оплати товару з боку Замовника, на Єдиному вебпорталі використання публічних коштів spending.gov.ua виявлена інформація про оплату за вказаним Договором, а саме про акт/накладну до Договору № 89 від 13.05.2019 № СЕ-0000590 від 05.08.2019, на підставі якої Замовником на користь TOB «ВО «Союзенергомаш» перераховано 1 149 500,00 грн.
Крім того, на думку прокурора факт перерахування коштів у загальній сумі 1 149 500,00 грн на користь TOB «ВО «Союзенергомаш» в рамках Договору № 89 від 13.05.2019 підтверджено і самим КП «Лисичанськтепломережа» у листі № 3-09 від 11.09.2023.
Надалі рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.09.2021 № 70/92-р/к у справі №4/01-119-21 визнано, що Концерн «Союзенерго» та ТОВ «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» вчинили порушення, передбачене п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом узгодження своєї поведінки під час підготовки конкурсних пропозицій та участі у відкритих торгах з використанням електронної системи закупівель «Prozorro», проведених КП «Лисичанськтепломережа», на закупівлю: «Код ДК 021:2015: 44620000-2 – Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі» (ідентифікатор закупівлі в системі «Prozorro»: UA-2019-04-03-001478-а).
У вказаному рішенні Адміністративна колегія Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України дійшла висновку, що узгодивши свою поведінку та свої тендерні пропозиції, Концерн «Союзенерго» та ТОВ «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» тим самим усунули конкуренцію та змагальність між собою, а отже спотворили результат проведених торгів UA-2019-04-03-001478-a, порушивши право Замовника на отримання найбільш ефективних для нього результатів, а відтак, вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом України «Про захист економічної конкуренції».
Відповідно до інформації Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, викладеної у листі №70-02/1014е від 28.08.2023, зазначене рішення Адміністративної колегії оскаржувалось з боку Концерна «Союзенерго» до Господарського суду Харківської області.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 21.12.2021 у справі №922/4124/21 у задоволенні позову Концерну «Союзенерго» було відмовлено.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2022 у справі №922/4124/21 апеляційну скаргу Концерна «Союзенерго» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 21.12.2021 у справі №922/4124/21 - без змін.
У той же час, ТОВ «ВО «Союзенергомаш» рішення Відділення Комітету не оскаржувало.
Як зазначає прокурор, порушення ТОВ «ВО «Союзенергомаш» законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів проведеного КП «Лисичанськтепломережа» тендеру, не сумісні з основними засадами цивільного законодавства, оскільки є проявом недобросовісної поведінки учасника цивільних відносин, призводить до порушення ним меж здійснення його цивільних прав, порушує принцип добросовісної конкуренції серед учасників, який встановлено Законом України «Про публічні закупівлі», нівелює мету проведення конкурентної процедури закупівлі та загалом негативно впливає на економічні процеси у державі та суспільстві.
Прокурор звертає увагу, що дії ТОВ «ВО «Союзенергомаш» спрямовані на порушення встановленого юридичного господарського порядку з метою одержання права на укладення договору про закупівлю товару № 89 від 13.05.2019 не на конкурентних засадах, не узгоджуються із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, а отже суперечать інтересам держави та суспільства, оскільки порушують правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяють, а навпаки, обмежують розвиток конкуренції у державі.
На думку прокурора, в діях ТОВ «ВО «Союзенергомаш» вбачається наявність умислу на вчинення правочину, який завідомо суперечить інтересам держави та суспільства. Тому рішення тендерного комітету КП «Лисичанськтепломережа», оформлене протоколом № 44 від 24.04.2019, завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, є наслідком дій, вчинених з умислу однієї сторони (ТОВ «ВО «Союзенергомаш»), а отже підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 і ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Також прокурор вважає, що недійсність результатів спірної закупівлі свідчить про незаконність укладеного за підсумками її проведення Договору, оскільки неправомірна поведінка учасників, що мала місце на стадії проведення процедури закупівлі та прийняття спірного рішення тендерного комітету, не може мати правомірного наслідку - укладення Договору про закупівлю товару № 89 від 13.05.2019.
Прокурор наголошує, що у ТОВ «ВО «Союзенергомаш» був наявний умисел на укладення спірного Договору, який суперечить інтересам держави і суспільства з метою отримання прибутку, тому одержані ним 1 149 500,00 грн за цим правочином повинні бути повернуті КП «Лисичанськтепломережа», як іншій стороні Договору, а отримані останньою за рішенням суду кошти повинні бути стягнуті в дохід держави.
Вищенаведене стало підставою для звернення заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави до суду з даним позовом. 
Відповідач-1 відзивом на позовну заяву без номера та дати (одержано судом 13.11.2023) вважає позовні вимоги необґрунтованими та заперечує з наступних підстав: 
- на виконання договору про закупівлю товарів від 13.05.2019 № 89 ТОВ «ВО «Союзенергомаш» поставив КП «Лисичанськтепломережа» радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі (конвективна частина котла ПТВМ-30 М);
- звітом про виконання договору про закупівлю від 02.01.2020 підтверджено виконання договору № 89 від 13.05.2019, укладеного відповідно до процедури закупівлі № UА-2019-04-03-001478-а;
- Рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі – Комітет) від 02.09.2021 № 70/92-р/к у справі 04/01-119-21 визнано, що 89 ТОВ «ВО «Союзенергомаш» вчинив порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом узгодження своєї поведінки під час підготовки конкурсних пропозицій та участі у відкритих торгах з використанням електронної системи закупівель «Prozorro», проведених Комунальним підприємством «Лисичанськтепломережа», на закупівлю: «Код ДК 021:2015: 44620000-2 - Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі» (ідентифікатори закупівель в системі "Prozorro": UА-2019-04-03-001478-а, Торги № 3 у рішенні Комітету);
- судовим рішення було лише встановлено факт погодження конкурентної поведінки, яка могла мати негативний вплив на конкуренцію або не мати такий вплив. Отже у справі № 922/4124/21 немає таких встановлених обставин, які впливають на незаконність рішення тендерного комітету та нікчемність укладеного договору;
- відповідні положення міститься у Постанові КГС від 03.03.2020 року у справі № 907/284/29, Постанові КГС ВС від 25.02.2021 у справі № 910/1668/19;
- АМКУ, як вбачається з рішення Комітету та судових рішень у справі № 922/4124/21, визнав вчинення порушення без визнання, що настали наслідки у вигляді завдання збитків державі, замовнику відкритих торгів. АМКУ виходив із формальних обставин та дій учасників тендеру;
- враховуючи різний склад сторін у справі № 922/4124/21, не встановлення таких обставин як завдання збитків від результатів проведеного тендеру, чи дійсно ціна за результатів торгів була не ринковою, тобто такою що була спотворена, завищена, має бути встановлено в ході розгляду позову та доведено позивачем. Наведені обставини не були обґрунтовані у позові прокурору;
- крім того, з цих підстав вбачається, рішення АМКУ та судові рішення у справі № 922/4124/21, не є самостійною підставою для оскарження договорів. А тому строк позовної давності має розраховуватися з дати укладення договорів 13.05.2019, а не дати постановлення судом рішення у справі № 922/4124/21; 
Відповідач-1 просить відмовити у їх задоволенні з огляду на наступне: 
- відсутність стверджуваних прокурором порушень під час проведення закупівлі; відсутність підстав для звернення прокурора до суду та, взагалі, відсутність збитків та порушених прав держави;
- договір сторонами було виконано й прокурором не доведено, що вказаний правочин підриває фінансово-економічні основи держави та свідчить про нераціональне та неефективне використання коштів комунального підприємства;
- вказані прокурором обставини та надані докази не обґрунтовують та не доводять неправомірність прийняття тендерним комітетом рішення про визначення переможця торгів та порушення цією дією прав позивачів;
- прокурором не доведено, у чому саме полягає завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета вчинення спірного правочину з боку відповідачів, а також не підтверджено недодержання вимог щодо відповідності цього правочину інтересам держави і суспільства;
- наведені прокурором обставини щодо притягнення ТОВ «ВО «Союзенергомаш» до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції не можуть свідчити про невідповідність рішення тендерного комітету та оспорюваного правочину інтересам держави та не впливають на його дійсність;
- відсутні підстави для звернення прокурора до суду та відсутнє право на представництво
держави в особі Позивача 1 та Позивача 2;
- відсутні доведені обставини бездіяльності Позивача 1, Позивача 2, що унеможливлює виникнення права та підстав для звернення прокурора в інтересах держави;
- оспорюваний договір не може бути визнаний недійсним окремо від рішення тендерного комітету оскільки укладені на їх виконання;
- строк позовної давності оскарження рішень тендерного комітету обчислюється з дати їх прийняття. Відповідач-1 заявляє про застосування позовної давності до вимог прокурора про визнання недійсним Рішень тендерного комітету від 24.04.2019, оскільки позовна заява подана за межами строку, встановленого Законом України «Про публічні закупівлі» або навіть трьох річний;
- прокурором обрано неналежний спосіб захисту;
- прокурор заявив позовні вимоги про визнання недійсним договору, але при цьому не просив застосувати наслідки недійсності правочину - двосторонню реституцію;
- у постанові Верховного Суду від 07.07.2021 року в справі № 905/1562/20 вказано, що на стадії, коли укладений в результаті закупівлі договір є виконаним, вимога про визнання такого договору недійсним, без вирішення судом питання про застосування правових наслідків такої недійсності, не є ефективним способом захисту.
На підставі викладеного відповідач-1 просить застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. 

Відповідач-2 відзивом на позовну заяву без номеру та дати (одержано судом 31.10.2023 вх. № 718/23) проти позову заперечує з огляду на наступне: 
- відсутні підстави для звернення прокурора до суду та відсутнє право на представництво держави в особі Позивача 1 та Позивача 2;
- відсутні доведені обставини бездіяльності Позивача 1, Позивача 2, що унеможливлює виникнення права та підстав для звернення прокурора в інтересах держави - прокурору відомі причини неможливості проведення фінансового контролю стосовно КП «Лисичанськтепломережа», як і подвійної реституції поставленого обладнання з окупованої території КП «Лисичанськтепломережа» на підставі заявленого позову; прокурором не наведені обставини обґрунтування підстав для представництва інтересів держави в особі в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»; заступник керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області не може бути належним представником в інтересах держави, уповноваженого здійснювати функції держави у відповідних правовідносинах;
- прокурором не доведено факт порушення інтересів держави – згідно зі звітом про виконання договору про закупівлю від 04 січня 2021 року, яким підтверджено виконання договору № 77 від 06.04.2020, укладеного відповідно до процедури закупівлі № UA-2020-03-05-000818-a та виконання договору № 78 від 06.04.2020, укладеного відповідно до процедури закупівлі № UA-2020-03-05-001850-c, Відповідачем-2 було підтверджено факту отримання товару відповідно до умов тендерів. Відповідач-2 підтверджує факт наявності договірних відносин; 
- щодо поставки (передачі) майна ТОВ «ВО «Союзенергомаш» та його оплати покупцем КП «Лисичанськтепломережа» – передане майно було введено в експлуатацію, майно було новим, належної якості, працездатне. Частина його була знищена повністю або частково після окупації міста Лисичанськ з 24.02.2022; підтвердити стан двох установок не можливо на теперішній час та чи існують вони взагалі фізично; з цієї підстави неможлива подвійна реституція поставленого обладнання з окупованої території КП «Лисичанськтепломережа» на підставі заявленого позову прокурором;
- після оформлення приймання-передачі майна від продавця ТОВ «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» були подані відповідні звіти до електронної системи про виконання договору про закупівлю;
- КП «Лисичанськтепломережа» не може підтвердити факт проведення оплати за поставлений товар на користь ТОВ «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш». Вся фінансово-господарська документація втрачена, така втрата пов`язана з бойовими діями та збройною агресією рф, можливість їх поновлення відсутня. Їх було неможливо вивезти або їх вивезення було б пов`язане з ризиком для життя чи здоров`я фізичних осіб;
- факт оплати за поставлений товар, не можливо підтвердити на теперішній час. Лист КП «Лисичанськтепломережа» на ім`я прокурора про оплату не може бути доказом переказу грошових коштів, т.к. в ньому йде посилання на недержавний сайт, а не на платіжні відомості;
- відповідач-2 зазначає про відсутність порушених прав КП «Лисичанськтепломережа» та держави, неадекватність способів захисту; прокурор визнає, питання формування ціни на товар не є предметом позову; націнка на товар була незначна у порівнянні з ціною закупки; питання необґрунтованості цін на товар з боку Відповідача-1 не оспорюється, тобто визнається продаж за ринковою ціною; КП «Лисичанськтепломережа» визначаючи суму закупівлі вивчав ринкові ціни на аналогічні товари; ціна за укладеними договорами була повністю ринковою, в результаті укладення договорів не було допущено завищених цін; підставою нікчемності договору є свідомі протиправні дії у вигляді узгодженої поведінки саме учасників закупівлі, які подавали свої пропозиції, внаслідок чого була отримана перемога у тендерних торгах на укладення спірних договорів, що підтверджується Адміністративною колегією Східного міжобласного територіального відділення АМК України (далі – АМК України) від 02.09.2021;
- прокурор намагається через позов захистити інтереси держави, притягнувши до відповідальності ТОВ «ВО «Союзенергомаш» через стягнення у дохід держави вартість 100 % поставленого майна, з урахуванням, що вже на підприємство було накладено штраф за скоєне правопорушення;
- спотворення тендеру через подання погоджених пропозиції не мало наслідком закупівлі КП «Лисичанськтепломережа» товару за завищеними цінами та цим самим завдання збитків державі; Відповідач-2 не зазнавав ніяких збитків, товар був поставлений без порушення строків та договірних умов по якості, був введений в експлуатацію, використовувався;
- у разі визнання нікчемним договорів та не дійсними рішень тендерного комітету не відбувається ні у який спосіб поновлення порушених прав та інтересів, а навпаки Відповідач 1 буде мати право застосувати реституцію та стягнути з Відповідача-2 вартість обладнання по цінам 2023 року, що в 1,5 рази більше ніж ціна позову і таким чином інтересам держави в особі КП «Лисичанськтепломережа», як стверджує прокурор, буде нанесено фактичні збитки і в більшому розмірі;
- порушені інтереси держави були поновлені через стягнення штрафу до бюджету на підставі рішення АМК України;
- в цілому не було порушення порядку проведення тендеру, АМК України була встановлена недобросовісна поведінка окремої дії учасників торгів, втім це не мало наслідком на недотримання самої процедури проведення торгів чи як результат самих рішень тендерного комітету, та і як наслідок укладених договорів; самі протиправні дії ТОВ «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» не мали негативного впливу; 
- жодним нормативно-правовим актом не встановлено недійсність правочину у зв`язку з прийняттям АМК України вищевказаного порушення, а оскаржуваний договір між ТОВ «ВО та КП «Лисичанськтепломережа» відповідає всім вимогам ст. 203 ЦК України, а тому не може бути визнаним недійсним;
- неможливість виконання КП «Лисичанськтепломережа» позовних вимог; фактично реституція не можлива; КП «Лисичанськтепломережа» не зможе виконати добровільно рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, у зв`язку із тим що Відповідачем-2 не проводиться ніяка діяльність, доход отримується лише за рахунок субсидій з місцевого бюджету в розмірі для підтримання існування юридичної особи; всі рахунки Відповідача-2 знаходяться під арештом виконавчої служби задля стягнення в примусовому порядку кредиторську заборгованість в загальному розмірі більш ніж 500 млн. грн на користь інших суб`єктів господарювання (грошові кошти не надійдуть до бюджету);
- КП «Лисичанськтепломережа» фактично не працює, фахівцем для подання відзиву було отримано позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження по справі 16 жовтня, через що можливість подання відзиву у строк зазначений судом була відсутня. 

Прокурор відповіддю на відзив від 06.11.2023 № 50-2583вих-23 заперечує проти доводів відповідачів, викладених у відзивах на позовну заяву, та наполягає на своїх доводах, викладених у позовній заяві.
Клопотанням без номера та дати (одержано судом 15.12.2023) Відповідач-2 наполягає на відсутності підстав та права на представництво держави в особі Позивача 1 та Позивача 2 та звернення до суду; відсутні доведені обставини бездіяльності Позивача 1, Позивача 2, що унеможливлює виникнення права та підстав для звернення прокурора в інтересах держави; аналогічна правова позиція викладена у постанові ВПВС від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18; згідно зі звітом про виконання договору про закупівлю Договір про закупівлю товару № 89 від 13.05.2019, укладеного відповідно до процедури закупівлі та виконання договору, КП «Лісичанськтепломережа» було підтверджено факту отримання товару відповідно до умов тендерів. Відповідач-2 підтверджує факт наявності договірних відносин; укладанням такого договору та його виконання свідчить про відсутність порушених прав КП «Лисичанськтепломережа» та держави, неадекватність способів захисту; ТОВ «ВО «Союзенергомаш» було сплачено штраф за спотворення результатів торгів; прокурор визнає, питання формування ціни на товар не є предметом позову. Та він визнає, що націнка на товар була незначна; питання необґрунтованості цін на товар з боку Відповідача-1 не оспорюється, тобто визнається продаж за ринковою ціною; КП «Лисичанськтепломережа» визначаючи суму закупівлі вивчав ринкові ціни на аналогічні товари, ціна за укладеними договорами була повністю ринковою, в результаті укладення договорів не було допущено завищених цін. 
Відповідач-2 зазначив, що ТОВ «ВО «Союзенергомаш» поніс відповідальність за допущене правопорушення шляхом сплати штрафів, відповідно до рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 02.09.2021 № 70/92-р/к у справі №4/01-119-21 визнано, що Концерн «Союзенерго» та ТОВ «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» вчинили порушення, передбачене п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом узгодження своєї поведінки під час підготовки конкурсних пропозицій та участі у відкритих торгах з використанням електронної системи закупівель «Prozorro», проведених КП «Лисичанськтепломережа», на закупівлю: «Код ДК 021:2015: 44620000-2 Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі» (ідентифікатор закупівлі в системі «Prozorro»: UA-2019-04-03-001478-а) та не має нести додаткову відповідальність в розмірі 100 % вартості товару, що не відповідає характеру порушення вимог антиконкурентного законодавства. 
Відповідач-2 – КП «Лисичанськтепломережа», виступає відповідачем – 2 по справі № 913/330/23 за таких самих обставин, як і справа 913/328/23; Господарським судом Луганської області по справі 913/330/23 прийнято рішення про відому у задоволені позовних вимог заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області. 
КП «Лисичанськтепломережа» зазначає про неможливість виконання позовних вимог; фактично реституція не можлива. КП «Лисичанськтепломережа» не зможе виконати добровільно рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог, у зв`язку із тим що Відповідачем-2 не проводиться ніяка діяльність, доход отримується лише за рахунок субсидій з місцевого бюджету в розмірі для підтримання існування юридичної особи. Всі рахунки Відповідача-2 знаходяться під арештом виконавчої служби задля стягнення в примусовому порядку кредиторську заборгованість в розмірі 500 млн. грн. на користь інших суб`єктів господарювання. Таким чином, навіть при задоволенні позову (за відсутності для цього підстав) не буде досягнута мета захисту – грошові кошти не надійдуть до бюджету.
Відповідач-1 поясненнями без номеру та дати (одержано судом 03.01.2024) просить відмовити у задоволенні позову з підстав, аналогічно викладених у відзиві на позовну заяву.
Прокурор відповіддю на пояснення Відповідача-1 від 09.01.2024 № 50-41вих24 заперечує проти доводів останнього з підстав їх необґрунтованості та безпідставності. 
Прокурор зазначив, що в позовній заяві детально наведені підстави позовних вимог з посиланням на відповідні норми актів законодавства, а також чітко визначено у чому саме полягає протиправна поведінка Відповідача-1 та чому вона має наслідком визнання оспорюваного договору недійсним; посилання Відповідача-1 на неможливість подвійного притягнення до юридичної відповідальності за одне і те саме порушення не є обґрунтованим з огляду на різну природу такої відповідальності. Штраф, накладений територіальним підрозділом АМКУ є різновидом конституційного виду юридичної відповідальності, оскільки заборона недобросовісної конкуренції прямо передбачена в імперативній нормі ст. 42 Конституції України; статтею 61 Конституції України утверджений та діє загальновизнаний принцип «non bis in idem», відповідно до якого, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення; аналогічні правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду, яка наведена від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19. Прокурор зазначив, що у цьому спорі Відповідач-1 за рішенням комітету АМКУ був притягнутий до юридичної відповідальності у вигляді штрафу за порушення законодавства у сфері конкуренції.
Одночасно із цим, прокурором у позовній заяві наведені підстави для притягнення Відповідача-1 до іншого виду юридичної відповідальності, а саме, цивільно-правової, оскільки саме ст. 228 ЦК України та ст. 208 ГК України передбачені наслідки у вигляді повернення винною особою іншій стороні правочину всього, що одержано нею в результаті вчинених умисних протиправних дій, а з іншої особи – в дохід держави. Вчинення Відповідачем-1 умисних узгоджених дій, які обмежили конкуренцію у вказаній вище закупівлі свідчить про його укладання в порушення інтересів держави та має наслідком застосування положень ст. 228 ЦК України, ст. 208 ГПК України, а тому позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню у повному обсязі. Порушення Відповідачем-1 прямої норми Основного Закону, а також під час участі у публічній закупівлі, предмет якої закуповується за рахунок бюджетних коштів, само по собі свідчить про те, що перемогу у закупівлі Відповідач-1 отримав незаконно, а укладений внаслідок цього договір мав мету, що суперечить інтересам держави (спотворити результати торгів, отримати право на укладання договору без законної підстави, отримати бюджетні кошти в рамках виконання укладеного договору у розмірі та на умовах, визначених самим Відповідачем-1, не понижаючи вартість запропонованого товару під час аукціону за відсутності реальних конкурентів). Наявність такої мети як підстава для визнання правочину недійсним передбачена у ч. 1 ст. 203 ЦК України, а наслідки такої недійсності, що виникли з умислу однієї із сторін – ч. 3 ст. 228 ЦК України, ч. 1 ст. 208 ГК України. Посилання на рішення Господарського суду Луганської області від 06.12.2023 у справі №913/330/23 як на приклад судової практики в аналогічних правовідносинах є недоречним з огляду на те, що вказане рішення суду не набрало законної сили, тобто, не є остаточним. На цей час вказане рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги заступником керівника Харківської обласної прокуратури.
Прокурор додатковими поясненнями від 03.04.2024 № 50-745вих-24, додатковими поясненнями від 07.10.2024 № 50-2260вих-24 позовні вимоги підтримав.
Прокурор письмовими поясненнями від 13.01.2026 вважає свої позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.09.2023 справу № 913/328/23 передано на розгляд судді Іванову А.В.
Ухвалою господарського суду Луганської області від 25.09.2023 позовну заяву заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області залишено без руху та надано заявнику строк 10 днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви та подання до суду заяви про усунення недоліків з доказами направлення іншій стороні. 
04.10.2023 через систему «Електронний суд» від заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області надійшла заява про усунення недоліків. 
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 09.10.2023 підтверджено підстави представництва заступником керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області інтересів держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області та Північно-Східного офісу Держаудитслужби, за позовною заявою №50-2073ВИХ-23 від 13.09.2023; прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.11.2023 о 14:45. 
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 01.11.2023 відкладено підготовче засідання.
Ухвалою від 05.12.2023 господарський суд повідомив учасників справи про призначення підготовчого засідання у справі на 15.12.2023 о 12:00.
Протокольною ухвалою від 15.12.2023 продовжено строк проведення підготовчого провадження; відкладено підготовче засідання у справі № 913/328/23.
Ухвалою від 05.01.2024 господарський суд повідомив учасників справи про призначення підготовчого засідання у справі на 17.01.2024 о 14:00.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 22.01.2024 підготовче провадження закрито; призначено справу до судового розгляду по суті на 07.02.2024 о 14:00.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 07.02.2024 постановлено повернутись на стадію підготовчого провадження. Зупинено провадження у справі №913/328/23 до закінчення касаційного розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 580/4531/23.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 11.04.2024 провадження у справі №913/328/23 поновлено. Зупинено провадження у справі № 913/328/23 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №918/1043/21.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 04.10.2024 провадження у справі № 913/328/23 поновлено з 09.10.2024. Підготовче засідання призначено на 09.10.2024 о 10:00.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 09.10.2024 відкладено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 18.11.2024 повідомлено учасників справи про призначення підготовчого засідання у справі на 21.11.2024 о 08:30.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 21.11.2024 зупинено провадження у справі № 913/328/23 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3456/23 та оприлюднення в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту судового рішення.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 30.12.2025 поновлено провадження у справі № 913/328/23 з 15.01.2026. Підготовче засідання призначено на 15.01.2026 о 14:25.
Ухвалою від 15.01.2026 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою від 05.02.2026 господарський повідомив сторін про призначення судового засідання з розгляду справи по суті на 16.02.2026 о 09:20.
Господарський суд направляв усі ухвали суду прокурору, позивачам та відповідачу-2 до їх електронних кабінетів в Електронному суді ЄСІТС.
Відповідачу-1 ухвали суду надсилались на поштову адресу вказану у позовній заяві. Поштова кореспонденція суду від відповідача-1 була повернута з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».
У судове засідання 16.02.2026 прибув прокурор. Від прокурора надійшло клопотання від 13.02.2026 № 24 про відкладення судових засідань. Суд відмовляє у задоволенні цього клопотання у зв`язку з його безпідставністю.
Представники позивачів та відповідачів не прибули.
У судовому засіданні 16.02.2026 суд, розглянувши справу по суті, заслухавши прокурора, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, проголосив вступну та резолютивну частини судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ: 
- Комунальним підприємством «Лисичанськтепломережа» (далі – Замовник, КП «Лисичанськтепломережа», 2-й відповідач) 03.04.2019 в електронній системі закупівель «Рrоzоrrо» опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів із закупівлі товару за кодом ДК 021:2015:44620000-2: Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі (конвективна частина котла ПТВМ-30М), ідентифікатор публічної закупівлі UA-2019-04-03-001478-а, доступне за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2019-04-03-001478-а;
- очікувана вартість предмета закупівлі становила 1 590 000,00 грн
- тендерні пропозиції з метою участі у відкритих торгах подано п`ятьма суб`єктами господарювання: ТОВ «ВО «Союзенергомаш» (відповідач-1), ТОВ «Тріада-Енерджи», ТОВ «Генерація Тепла», ТОВ «Будгарант Інвест», Концерном «СоюзЕнерго»; 
- первинна тендерна пропозиція ТОВ «ВО «Союзенергомаш» становила 1 550.040,00 грн, остаточна -1 149 500,00 грн;
- за результатами аукціону зазначена тендерна пропозиція ТОВ «ВО «Союзенергомаш» стала переможною як найбільш економічно вигідна та була розкрита тендерним комітетом Замовника першою, що підтверджується формою протоколу розкриття тендерних пропозицій;
- рішенням тендерного комітету КП «Лисичанськтепломережа» (протокол) № 44 від 24.04.2020, переможцем закупівлі визнано ТОВ «ВО «Союзенергомаш», прийнято рішення про укладення з ним договору про закупівлю;
- 24.04.2019 в електронній системі закупівель опубліковано повідомлення про намір укласти договір;
- 13.05.2019 між КП «Лисичанськтепломережа», як замовником (Покупцем) та ТОВ «ВО «Союзенергомаш», як постачальником (Виконавцем), укладено договір про закупівлю № 89 (далі – Договір № 89), за яким Виконавець зобов`язується у 2019 році поставити Покупцю товар за кодом ДК 021:2015:44620000-2: Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі (конвективна частина котла ПТВМ-30М), а Покупець – прийняти і оплатити товар на умовах, зазначених у договорі;
- відповідно до п. 1.2. вказаного Договору, найменування (номенклатура, асортимент) товару – конвективна частина котла ПТВМ-30М відповідно до Специфікації, що є невід`ємною частиною цього Договору;
- згідно з п. 3.1 Договору № 89 ціна договору становить 1 149 500,00 грн з ПДВ;
- на виконання Договору № 89 ТОВ «ВО «Союзенергомаш» поставив Комунальному підприємству «Лисичанськтепломережа» конвективну частину котла ПТВМ-30М, що підтверджується відповідними видатковими накладними;
- в електронній системі закупівель «Рrоzоrrо» 02.01.2020 опубліковано звіт про виконання Договору № 89;
- рішенням Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі – Відділення Комітету) від 02.09.2021 № 70/92-р/к у справі № 4/01-119-21 визнано, що Концерн «Союзенерго» та ТОВ «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» під час проведення вищевказаних відкритих торгів (рішення яких оформлено протоколом від 24.04.2019 № 44), вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів шляхом узгодження своєї поведінки під час підготовки конкурсних пропозицій та участі у відкритих торгах з використанням електронної системи закупівель «Рrоzоrrо», проведених Комунальним підприємством «Лисичанськтепломережа», на закупівлю: «ДК 021:2015:44620000-2: Радіатори і котли для систем центрального опалення та їх деталі» (ідентифікатори закупівель в системі «Рrоzоrrо»: UA-2019-04-03-001478-а, Торги № 3 у рішенні Відділення Комітету);
- рішенням Господарського суду Харківської області від 21.12.2021 у справі № 922/4124/21, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2022, відмовлено у задоволенні позову Концерну «Союзенерго» до Відділення Комітету про визнання недійсним рішення адмінколегії від 02.09.2021 № 70/92-р/к;
- вказаним рішенням Відділення Комітету за спотворення результатів зазначених закупівель на Концерн «СоюзЕнерго» накладено штраф у сумі 68000,00 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав:
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, яка діяла на дату проведення торгів та укладення Договору) (далі – Закон), цей Закон застосовується до замовників (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону – органам місцевого самоврядування належить частка у статутному капіталі суб`єкта господарювання в розмірі більше ніж 50 відсотків) за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.
Відповідно до положень пунктів 1.3., 3.2., Статуту КП «Лисичанськтепломережа» (2-й відповідач) є замовником у розумінні цього Закону. Договором № 89 визначена вартість предмета закупівлі відповідно в сумі 1 149 500,00 грн.
Таким чином, вказаний Закон застосовується до спірних відносин.
Разом з цим, відсутні законні підстави для визнання недійсними рішення тендерного комітету КП «Лисичанськтепломережа», яке оформлено протоколом від 24.04.2019 № 44 про визначення Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» переможцем відкритих торгів.
Підставою визнання недійсними вказаного рішення тендерного комітету прокурор визначив те, що це рішення є правочином, яке завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, вчинене з умислу однієї сторони – Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» і тому підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 203 і ч. 3 ст. 228 ЦК України.
Статтею 202 Цивільного кодексу України встановлено:
« 1. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
2. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
3. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.
Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.
Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.
4. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
5. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.».
Вказане оспорюване прокурором рішення прийнято тендерним комітетом КП «Лисичанськтепломережа». Тобто це є односторонні правочини вчинені 2-м відповідачем (КП «Лисичанськтепломережа»).
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Статтею 215 ЦК України визначено:
« 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).».
Згідно з ч. 3 ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Відповідно до цієї норм, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. 
За загальним правилом правовим наслідком недійсності правочинів є повернення сторін в стан, що передував укладенню правочину (абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК). Такий правовий наслідок спрямований на те, аби нівелювати все, що відбулося і зробити його юридично незначущим.
Супроводжувальним правовим наслідком недійсності правочину є можливість відшкодування винною стороною правочину збитків та моральної шкоди, завданої другій стороні правочину. Такий правовий наслідок спрямований на те, аби досягти компенсації понесених такою стороною втрат, тобто є проявом дії компенсаційних засад цивільного права.
Оскільки відшкодування збитків та моральної шкоди є видом цивільно-правової відповідальності, їх стягнення відбувається на користь приватної особи, в її інтересах і саме задля неї.
У ч. 3 ст. 228 ЦК передбачаються зовсім інші правові наслідки:
- які спрямовані не на позначене вище, а на реакцію з боку держави на правопорушення сторони/сторін правочину;
- ініціатором цих правових наслідків є держава, а не сторона правочину;
- ці правові наслідки встановлені в публічних інтересах (як їх розуміє держава), а не в приватноправових;
- наслідки полягають не у відновленні становища, що існувало до вчинення правочину, а на вилучення майна;
- ці правові наслідки не можна розцінювати як відшкодування збитків.
Такі правові наслідки не можна віднести до компенсаційних, адже вони є сутністно іншими і являють собою різновид конфіскації майна державою.
Передбачені санкції ч. 3 ст. 228 ЦК є не компенсаційними, а конфіскаційними санкціями, які передбачають стягнення усього отриманого за правочином на користь держави. Ці санкції спрямовані не на відновлення правового стану, який існував до порушення, а на покарання осіб, які порушили законодавчу заборону вчиняти правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства.
Конфіскація без вироку суду (Non-ConvictionBasedConfiscation - NCBC) розглядається Європейським судом з прав людини (далі – ЄСПЛ) як втручання у право власності, захищене ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.
Застосування наслідків, передбачених ч. 3 ст. 228 ЦК є втручанням держави у право власності приватних осіб. Тому підлягає застосуванню ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до зазначеної статті кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право:
- втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;
- якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;
- втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. 
Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення (справа «Kurban v. Turkey», рішення від 24.11.2020, заява №75414/10). 
Для дотримання принципу пропорційності цивільна конфіскація має стосуватися майна, яке було отримане від злочинної діяльності, незаконного збагачення, майна, джерела походження якого сторона не могла пояснити, або майна, яке безпосередньо використовувалося при здійсненні злочинної діяльності. ЄСПЛ також визнав небезпечною тенденцію поширення конфіскації без вироку суду на випадки звичайних адміністративних порушень.
Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18 вказав, що здійснивши правовий аналіз ч. 3 ст. 228 ЦК можна дійти висновку, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
Отже, для застосування приписів ч. 3 ст. 228 ЦК прокурор у цій справі мав довести, що сам правочин за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства. 
Прокурор цього не довів, стверджував про порушення правил конкуренції, які мали місце під час проведення закупівлі.
Антиконкурентна поведінка спрямована на спотворення конкуренції між учасниками торгів, але не завжди має за мету завдати шкоди державі чи підривати її інтереси. Тому така поведінка сама по собі не трансформує правочин у такий, що суперечить інтересам держави та суспільства у значенні ч. 3 ст. 228 ЦК.
Прокурор не довів, що внаслідок укладення правочину держава понесла майнову шкоду, переплатила кошти або отримала товар/роботу неналежної якості. За цих умов відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенню майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Враховуючи конфіскаційний характер санкції, передбаченої ч. 3 ст. 228 ЦК, який суд не може змінити, як і зменшити розмір, ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.
Прокурор не довів, що цей правочин було вчинено КП «Лисичанськтепломережа» з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Також прокурор заявив, що цей правочин вчинено з умислу однієї сторони – Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш», однак останній не вчиняв цих правочинів (оспорюваного рішення тендерного комітету).
За таких обставин, у задоволенні вимог про визнання недійсним рішення тендерного комітету КП «Лисичанськтепломережа», яке оформлено протоколом від 24.04.2019 № 44, про визначення Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» переможцем відкритих торгів, слід відмовити у зв`язку з безпідставністю цих вимог.

Щодо визнання Договору від 13.05.2019 № 89 недійсним з підстав того, що його зміст суперечить інтересам держави і суспільства.
Статтею 215 ЦК України визначено:
« 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. 
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).».
Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд вважає що прокурором не доведено у чому саме полягає завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета вчинення спірного правочину, оскільки мала місце поставка комунальному підприємству «Лисичанськтепломережа» конвективних частин котлів ПТВМ-30М за ціною визначеною Замовником (постанови Верховного Суду від 03.05.2018 № 922/3393/17, від 10.06.2021 № 910/10055/20).
За таких обставин у задоволенні вимог про визнання Договору від 13.05.2019 № 89 недійсним слід відмовити за необґрунтованістю цих вимог.

Враховуючи, що у задоволенні вимог про визнання договорів недійсними відмовлено, не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення коштів. 
Крім того, прокурором не подано доказів сплати відповідачем-2 коштів відповідачу-1 за поставлений товар. Поданий прокурором звіт про виконання Договору № 89 який опублікований в електронній системі закупівель «Рrоzоrrо» не є прямим доказом, який підтверджує перерахування коштів.
Відповідач-2 у відзиві на позовну заяву вказав що він не може підтвердити факт оплати 1-му відповідачу за Договором № 89, так як вся фінансово-господарська документація втрачена через бойові дії.
Суд звертає увагу, що прокурором заявлено вимогу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш» на користь КП «Лисичанськтепломережа» грошових коштів в сумі 1149500,00 грн, а з КП «Лисичанськтепломережа» одержані ним за рішенням суду грошові кошти в сумі 1149500,00 грн стягнути в дохід держави.
Однак, в силу ч. 3 ст. 228 ЦК України при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Тобто в дохід держави (при наявності підстав) стягується одержане від сторони, яка мала умисел – в нашому випадку товар, який поставлявся відповідачу-2 за Договором (а не грошові кошти).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23.
Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд зазначає, що прокурор у цій справі не довів, що оспорюваний правочин за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства. Прокурор обґрунтовував свої доводи виключно рішенням Антимонопольного комітету України. Лише сам встановлений рішенням Антимонопольного комітету України факт вчинення відповідачем порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій під час участі у спірній закупівлі не є підставою для визнання оспорюваних правочинів недійсними як таких, що вчинені з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства. 
Отже, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням конкуренції та погіршенню майнового становища держави, що виключає можливість кваліфікації правочину як такого, що вчинений з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.
Відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 3 ст. 228 ЦК України підставою для визнання правочину недійсним є встановлення того, що його зміст або мета вчинення завідомо суперечать інтересам держави і суспільства. Оскільки таких обставин у цій справі прокурором не доведено, правові підстави для визнання спірного правочину недійсним відсутні.
З огляду на вищезазначене в задоволенні позову прокурора слід відмовити.

Відповідно до ст. 123, 129 ГПК України судові витрати (витрати на судовий збір) покладаються на прокуратуру.

Керуючись ст. 2, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. В позові заступника керівника Лисичанської окружної прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Лисичанської міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, Північно-Східного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Союзенергомаш», Комунального підприємства «Лисичанськтепломережа» відмовити повністю.

2. Судові витрати (витрати на судовий збір) покласти на заявника позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України та у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 26.02.2026.

Суддя Антон ІВАНОВ