Справа № 690/899/25
Провадження № 2/690/101/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
03 квітня 2026 року        м. Багачеве 
Багачевський міський суд Черкаської області в складі:
головуючого судді    Линдюка В.С., 
секретар судового засідання  Руденко В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Багачевського міського суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача, повноваження якого підтверджено ордером від 02.07.2025 року серії ВС № 1381377, через систему «Електронний суд» звернувся до суду з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») заборгованість за кредитним договором від 27.01.2023 року № 583044 в сумі 24 813,77 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі – ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та ОСОБА_1 в електронній формі 27.01.2023 року укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 583044 (далі – Договір № 583044), який відповідачем підписано електронним підписом з використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» в якості кредиту надано відповідачу грошові кошти в розмірі 3 000 грн. на умовах строковості, поворотності та платності, а відповідач зобов`язалась повернути грошові кошти, сплатити проценти за користування кредитом, але свої зобов`язання за Договором № 583044 належним чином та в повному обсязі не виконала. 
ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» на підставі договору факторингу від 01.02.2024 року № 01022024-1 відступило право вимоги до ОСОБА_1 заборгованості за Договором № 583044 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Станом на дату звернення до суду заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за Договором № 583044 становить 24 813,77 грн., з яких: 2 999,99 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 21 813,78 грн. – заборгованість за процентами, про стягнення якої й заявлено позовну вимогу.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви та надісланих до суду клопотань просив розгляд справи провести за відсутності сторони позивача на підставі наявних доказів та не заперечував проти ухвалення заочного рішення в справі.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в розумінні п. 4) ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про місце, дату та час розгляду справи, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року в справі № 800/547/17, а також постановах Верховного Суду від 27.11.2019 року в справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року в справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року в справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 року в справі № 910/16249/19, від 18.03.2021 року в справі № 911/3142/19, від 19.05.2021 року в справі № 910/16033/20, від 07.02.2024 року в справі № 904/853/23, відзив на позовну заяву не надала, в судові засідання неодноразово не з`явилась, поважність причин неявки не повідомила, заяв та клопотань від її імені про відкладення розгляду справи чи з інших процесуальних питань до суду не надходило.
Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, зокрема в Рішенні від 16.02.2017 року в справі «Каракуця проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи, тобто неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для відповідних правових наслідків.
З урахуванням вказаного та вимог ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, а також відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в заочному порядку, про що 03.04.2026 року постановлено відповідну ухвалу.
У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
27.01.2023 року між ТОВ «ФК «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 дистанційно через вебсайт https://selfiecredit.com.ua в електронній формі укладено Договір № 583044, який ОСОБА_1 підписано електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора, невід`ємними частинами якого є Паспорт споживчого кредиту та графік платежів, відповідно до умов якого відповідач отримала безготівковий кредит у розмірі 3 000 грн. строком на 420 днів та зобов`язалась повернути його 22.01.2024 року, а також кожні 30 днів сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 1 980 грн., які нараховані за стандартною ставкою в розмірі 2,2% в день, як наслідок, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 26 760 грн.
За змістом п.п. 1.5.2, 1.8.2 Договору № 583044 в разі сплати ОСОБА_1 до 26.02.2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного графіком платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, то розмір процентів до вищевказаної дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою – 0,01% в день, як наслідок, орієнтовна вартість кредиту становитиме 24 789 грн.
Умовами п.п. 3.1, 3.2 Договору № 583044 передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування ним протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в графіку платежу.
Відповідно до п.п. 5.6, 5.6.1-5.6.3 Договору № 583044 в разі недостатності суми здійсненого споживачем платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитодавця у черговості визначеній в Законі України «Про споживче кредитування»: у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу – сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу – неустойка та інші платежі.
Згідно змісту пп. 3) п. 4.1 Договору № 583044 ТОВ «ФК «СЕЛФІ КРЕДИТ» має право без окремої згоди ОСОБА_1 укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою.
Факт перерахування 27.01.2023 року ТОВ «ФК «СЕЛФІ КРЕДИТ» через систему онлайн-платежів Pay Tech» на користь ОСОБА_1 на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану в АТ КБ «ПриватБанк», грошових коштів в розмірі 3 000 грн., підтверджується довідкою товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК» від 20.10.2025 року № 20251020-4288 та довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 19.03.2026 року № 20.1.0.0.0/7-260311/72789-БТ.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за Договором № 583044 відображено факти – надання кредиту в розмірі 3 000 грн., а також щоденного нарахування процентів у періоди часу з 27.01.2023 року по 25.02.2023 року (30 днів) у розмірі 0,3 грн., що відповідає 0,01% від залишку суми кредиту, та з 26.02.2023 року по 22.01.2024 року (329 день) в розмірі 66 грн. (2,2% від суми залишку кредиту), окрім 31.03.2024 року та 30.04.2024 року, коли нараховано проценти в розмірі 65,99 грн., тож їх загальна сума становить 21 854,98 грн. ((3 000 * 0,01% * 30) + (2 999,99 * 2,2% * 329) + 65,99 * 2)).
Наданий розрахунок також містить відомості щодо сплати ОСОБА_1 на користь ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» у період часу з 27.01.2023 року по 22.01.2024 року грошових коштів у сумі 41,21 грн.: 30.01.2023 року – 1,21 грн., з яких: 1,2 грн. зараховано на оплату процентів за користування кредитом, 0,01 грн. – на оплату тіла кредиту; 07, 10, 16 та 17 березня 2023 року по 10 грн., які зараховано на оплату процентів за користування кредитом,
Таким чином, станом на 22.01.2024 року заборгованість ОСОБА_1 за Договором № 583044 становила 24 813,77 грн., з них: 2 999,99 грн. – за тілом кредиту (3 000 – 0,01), 21 813,78 грн. – за процентами (21 854,98 – 41,2).
Між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 01.02.2024 року укладено договір факторингу № 01022024-1 (далі – Договір № 01022024-1), за умовами п.п. 1.1, 6.1 якого останнє відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належні йому права грошової вимоги на загальну суму 180 521 381,22 грн. до боржників за кредитними договорами, вказаними у відповідному реєстрі, що є невід`ємними додатком даного договору. 
Відповідно до змісту п.п. 6.2.3, 7.1, 7.2 Договору № 01022024-1 права вимоги заборгованості до боржників від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» переходить після підписання акту приймання-передачі реєстру боржників та сплати ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» ціни договору в розмірі 2 528 538,65 грн.
Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників від 01.02.2024 року до Договору № 01022024-1 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передано ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» реєстр боржників (11 550 осіб) від 01.02.2024 року загальна сума заборгованості яких становить 180 521 381,22 грн.
Відповідно до роздруківки платіжної інструкції від 01.02.2024 року № 74877 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило на користь ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» грошові кошти в розмірі 2 528 538,65 грн. з цільовим призначенням «плата за відступлення права вимоги зг. договору факторингу № 01022024-1 від 01 лютого 2024 р.».
З витягу з реєстру боржників до Договору № 01022024-1 вбачається, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», крім іншого, відступлено ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 (№ 9886) за Договором № 583044 на загальну суму заборгованості 24 813,77 грн., з яких: 2 999,99 грн. – залишок по тілу кредиту, 21 813,78 грн. – залишок по відсотках.
Позивачем поінформовано ОСОБА_1 про перехід до нього від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги за Договором № 583044 та вжито заходів досудового врегулювання спору шляхом надсилання відповідної претензії.
Встановленим судом фактам відповідають правовідносини щодо надання банківських послуг у сфері кредитування, які врегульовано Цивільним кодексом України та законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис».
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронною комерцією є відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис».
Положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис – вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.
Згідно п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор – алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Положеннями ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до змісту ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, крім іншого, є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Згідно ч. 3 ст. 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Положеннями ч. 1 ст. 1080 ЦК України передбачено, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження.
За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що 27.01.2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено Договір № 583044, в зв`язку з чим відповідачем на умовах строковості, поворотності та платності отримано в кредит грошові кошти в розмірі 3 000 грн., однак вона свої зобов`язання в повному обсязі не виконала сплативши на користь ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» лише грошові кошти в сумі 41,21 грн., з яких: 41,20 грн. зараховано на оплату процентів за користування кредитом, а 0,01 грн. – на оплату тіла кредиту, як наслідок, станом на 22.01.2024 року її заборгованість становила 24 813,77 грн., з них: 2 999,99 грн. – за тілом кредиту, 21 813,78 грн. – за процентами, право вимоги якої 01.02.2024 року на підставі Договору № 01022024-1 набуло ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Перевіркою розрахунку заборгованості за Договором № 583044 встановлено відповідність як розмірів застосованих процентних ставок, так і кінцевого строку їх нарахування, договірним умовам, які узгоджено сторонами. 
Водночас суд вважає безпідставним нарахування 26.02.2023 року процентів за користування кредитом у розмірі 66 грн., оскільки відповідно до змісту п. 3.2 Договору № 583044 перша дата сплати процентів, яка вказана в графіку платежів не включається до періоду розрахунку процентів.
З огляду на вказане, враховуючи відсутність доказів виконання ОСОБА_1 на час розгляду справи своїх зобов`язань за Договором № 583044 як перед ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» у більшому обсязі, ніж вказано представником позивача, так і перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 24 747 (двадцять чотири тисячі сімсот сорок сім) грн. 77 коп., з них: 2 999,99 грн. – за тілом кредиту, 21 747,78 грн. – за процентами (21 813,78 – 66), що відповідає узгодженій сторонами в п. 1.8.2 Договору № 583044 загальній вартості кредиту, з урахуванням сплачених відповідачем коштів на виконання своїх зобов`язань.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 415 (дві тисячі чотириста п`ятнадцять) грн. 96 коп., що пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (99,73%), оскільки підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору судом не встановлено.
Відповідно до змісту ч. 1, п. 1) ч. 3 ст. 133, ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що до складу судових витрат, крім судового збору, належать витрати, пов`язаних з розглядом справи, до складу яких, крім іншого, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, як сплачені, так і ті, що підлягають сплаті, що підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За змістом позовної заяви та додатків до неї ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в зв`язку з необхідністю стягнення з ОСОБА_1 у судовому порядку заборгованості за Договором № 583044 понесено витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в даній справі представником позивача долучено лише копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 року № 0107 (далі – Договір № 0107), укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», предметом якого є надання комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги щодо якої належить ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
За змістом умов п.п. 2.2, 2.3, 2.4 Договору № 0107 визначено, що справи в роботу виконавця передаються на підставі замовлення сформованого клієнтом, вартість наданих послуг визначено в розмірі 8 000 грн. за 1 кредитну справу, а детальна інформація про справу, обсяг послуг, їх ціну вказуються в акті наданих послуг.
Водночас представником позивача всупереч вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України не надано до суду ні акту наданих послуг правової (правничої) допомоги за Договором № 0107, ні детального опису наданих послуг за Договором № 0107, хоча в позовній заяві їх вказано в якості додатків до неї.
Відповідно до сталих висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14.11.2024 року в справі № 161/629/23 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
За вказаних обставин, суд вважає, що стороною позивача не доведено як факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, так і їх розміру, в зв`язку зі стягненням з ОСОБА_1 у судовому порядку заборгованості за Договором № 583044, як наслідок, у їх стягненні слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 279, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 27.01.2023 року № 583044 в сумі 24 747 (двадцять чотири тисячі сімсот сорок сім) грн. 77 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2 415 (дві тисячі чотириста п`ятнадцять) грн. 96 коп.
Копію заочного рішення надіслати учасникам справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Багачевським міським судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складення, має право: на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» код ЄДРПОУ 35234236, адреса місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання відома адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 31.10.2022 року територіальним підрозділом Державної міграційної служби України № 2126, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя          Линдюк В.С.