Справа №487/4943/24
Провадження №2/487/96/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)

27.03.2026  Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді – Афоніної С.М., за участю секретаря судового засідання – Щербатюк М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості,- 

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в порядку ст.. 1281 ЦК України, про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 34926,79 грн., посилаючись на те, що 17.11.2020 ОСОБА_6 власноруч підписав Заяву про приєднання №832134/301117 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та Заяви на встановленню відновлювальної кредитної лінії, на підставі чого позичальнику було видано кредит у розмірі 42000 грн. зі сплатою 30% річних. строком, відповідним строку платіжної картки. На підставі вказаного договору ОСОБА_6 банк відкрив поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою. Позивачу стало відомо, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після його смерті відкрилась спадкова справа. Станом на 13.05.2024 заборгованість ОСОБА_6 перед банком, що сформувалась на дату його смерті за кредитним договором становить 34926,79 грн, з яких: 33246, 33 грн. – заборгованість за основним боргом, 1668,94 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитом, 10 грн. – комісія, 1,52 грн. – 3% річних за несвоєчасну сплату комісії. На виконання вимог ст.1281 ЦК України, 24.01.2024 позивач направив претензію кредитора до спадкоємців померлого до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, яка була направлення нотаріальною контрою за належністю за місцем відкриття спадщини до приватного нотаріуса Ягужинської К. 19.03.2024 позивач на адресу приватного нотаріуса направив листа щодо повідомлення банк про отримання претензії кредитора спадкоємцями та повідомлення їх про наявність заборгованості. Листом приватного нотаріуса позивач було повідомлено, що претензія кредитора приєднана до спадкової справи після смерті ОСОБА_6 . Разом з тим, станом на момент подачі позовної заяви – заборгованість не погашена.
Ухвалою від 17.06.2024 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін
Ухвалою від 06.11.2024 задоволено клопотання представника позивач та витребувані докази. 
17.03.2025 до суду надійшла спадкова справа №177/2023 після смерті ОСОБА_6 
24.03.2025 до суду надійшла заява представника позивача про залучення співвідповідачів, оскільки банку з матеріалів спадкової справи стало відомо, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є також його онуки малолітні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 від імені яких до нотаріуса звернулися їхні батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . 
Ухвалою від 27.03.2025 залучено до участі у справі в якості співвідповідачів ОСОБА_5 , як законного представника своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .
В подальшому позивач подав до суду нову редакцію позовної заяви, пред`явивши позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_5 та просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» борг за кредитним договором померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у розмірі, що відповідає її частці у спадщині -1/4 частці у сумі 8371,70 грн., стягнути з ОСОБА_5 , яка діє в інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» борг за кредитним договором померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у розмірі, що відповідає частці у спадщині -3/4 частці у сумі 26195,10 грн. 
Ухвалою від 12.09.2025 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 
05.12.2025 представник позивача подала до суду клопотання про витребування доказів. 
Ухвалою від 05.12.2025 судом витребувані докази у приватного нотаріуса та Державної прикордонної служби України. 
08.01.2026 до суду надійшли докази Державної прикордонної служби України. 
17.03.2026 до суду надійшли докази від приватного нотаріуса. 
27.03.2026 представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення, надала згоду на ухвалення заочного рішення. 
В судове засідання відповідачі не з`явилися, про місце, дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, жодних заперечень та відзиву на позов не подали. 
Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у них даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, але в судове засідання повторно не з`явився та представник позивача проти такого вирішення справи не заперечував. 
Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, матераіли спадкової справи №177/2023, оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами 1-3 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. 
Судом встановлено, що 17.11.2020 ОСОБА_6 власноруч підписав Заяву про приєднання №832134/301117 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу ( платіжної картки) та Заяви на встановленню відновлювальної кредитної лінії, на підставі чого позичальнику було видано кредит у розмірі 42000 грн. зі сплатою 30% річних, строком, відповідним строку платіжної картки. Своїм підписом ОСОБА_6 підтвердив, що ознайомлений і згідний з умовами надання банківських послуг, а також з умовами, правилами надання банківських послуг та тарифами, які разом із заявою складають договір про надання банківських послуг.
На підставі вказаного договору ОСОБА_6 банк відкрив поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетовою-кредитною схемою. 
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13.06.2023 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). актовий запис №1457 та а після його смерті відкрилась спадщина.. 
Станом на 13.05.2024 заборгованість ОСОБА_6 перед банком, що сформувалась на дату його смерті за кредитним договором становить 34926,79 грн, з яких: 33246, 33 грн. – заборгованість за основним боргом, 1668,94 грн. – заборгованість за процентами за користування кредитом, 10 грн. – комісія, 1,52 грн. – 3% річних за несвоєчасну сплату комісії. 
Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано.
24.11.2023 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. було заведено спадкову справу №177/2023, після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно копії спадкової справи №177/2023, після померлого ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини звернулися: його дружина ОСОБА_1 та малолітні онуки померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в інтересах яких із заявами про прийняття спадщини звернулися відповідно до закону їхні законні представники – батьки  ОСОБА_5 і ОСОБА_7 . 
Згідно Договору про зміну черговості одержання права на спадкування від 04.12.2023, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., змінено черговість спадкування за законом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , спадкоємцями першої черги є його дружина ОСОБА_1 та онуки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мати яких ОСОБА_5 є донькою померлого ОСОБА_6 , відповідно до ч.1 ст. 1259 ЦК України. 
На виконання вимог ст.1281 ЦК України, 24.01.2024 позивач направив претензію кредитора до спадкоємців померлого до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, яка була направлення нотаріальною контрою за належністю за місцем відкриття спадщини до приватного нотаріуса Ягужинської К. 
19.03.2024 позивач на адресу приватного нотаріуса направив листа щодо повідомлення банк про отримання претензії кредитора спадкоємцями та повідомлення їх про наявність заборгованості. 
Листом приватного нотаріуса Ягужинської К.Т. за №60/02-14 від 13.02.2024 спадкоємців померлого - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , було повідомлено про отримання претензії кредитора АТ «Ощадбанк» про наявність заборгованості перед банком померлого ОСОБА_6 у розмірі 34925 грн. 
Заборгованість до теперішнього часу не погашена. 
Листом приватного нотаріуса Ягужинської К.Т. за №48/01-16 від 23.02.2026 повідомлено, що після 07.03.2025 у рамках спадкової справи №177/2023 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 до нотаріуса не подавалися жодні документи, спадщина не видавалась. 
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за-коном. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належ-ним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивіль-ного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діло-вого обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Частиною 3 вказаної статті встановлено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Отже, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, встановити дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц , від 29 січня 2020 року у справі №496/4363/ 15-ц, від 15 липня 2020 року у справі №645/1566/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі
№2609/30529/12, від 05 жовтня 2022 року у справі №521/10631/20.
Порядком про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги.
Крім того, суд акцентує увагу, що в ситуації, коли суд не може визначити точний обсяг спадкової маси та вартість такого майна, задовольняючи позов кредитора до спадкоємця, суд в резолютивній частині рішення зазначає дійсний розмір заборгованості, який відповідає частці спадкоємця у спадщині, та встановлює, що її належить стягнути у межах вартості майна, одержаного ним у спадщину. Цим суд встановлює порядок виконання рішення про стягнення заборгованості спадкодавця. У зв`язку з цим з`ясування обсягу спадкового майна, його вартості (проведення оцінки) здійснює виконавець в порядку Закону України «Про виконавче провадження», який, виходячи із вартості успадкованого майна, і визначає остаточну суму, яку належить стягнути зі спадкоємця (спадкоємців), за наявності – враховує виконані та/або які перебувають на стадії виконання судові рішення за вимогами інших кредиторів спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого ним майна та його часткою у спадщині.  
Така позиція викладена в Постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 березня 2025 року у справі
№201/8538/16-ц та від 05 листопада 2025 року у справі №444/1177/20.
Згідно зі статтею 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Відповідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.
Відповідно до ч.1 ст.242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.
Малолітні особи з моменту відкриття спадщини набувають права на спадкування, проте здійснювати право на спадкування вони не можуть. Такі особи в межах наданого ЦК України обсягу дієздатності самостійно не можуть нести відповідальності за зобов`язаннями спадкодавця як його правонаступники.
Отже, малолітні та неповнолітні спадкоємці несуть відповідальність за зобов`язаннями спадкодавця як його правонаступника через своїх законних представників.
Оскільки позичальник (боржник) помер, то відповідати перед АТ «Державний ощадний банк України» на підставі ст.ст. 1281-1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Під час судового розгляду розмір кредитної заборгованості, зазначений позивачем, відповідачами не оспорювався.
Також суд звертає увагу, що відповідачі у справі не ставлять під сумнів дотримання банком строків звернення з вимогою кредитора спадкодавця до спадкоємців про погашення заборгованості.
При цьому, суд враховує, що за законом не передбачена солідарна відповідальність спадкоємців між собою, кожен із яких зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Тому борг спадкодавця підлягає стягненню з кожного спадкоємця в рівних частках.
З огляду на те, що заборгованість померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 перед позивачем за кредитним договором від 17.11.2020 підтверджена належними та допустимими доказами та на момент його смерті становила 34926,79 грн., при цьому спадкоємцями, які звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , є відповідачі ОСОБА_1 та малолітні ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_5 , суд вважає, що вимоги АТ «Ощадбанк» про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця в сумі 34926,79 грн. є законними і обґрунтованими, тому підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме підлягає стягненню з ОСОБА_1 в розмірі 8731,70 грн. та з ОСОБА_5 , як законного представника малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в розмірі 26195,10 грн., в межах вартості частки спадкового майна ОСОБА_6 , одержаного у спадщину. 
Задовольняючи позовні вимоги у вказаний спосіб, суд враховує останню правову позицію, викладену у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 листопада 2025 року по справі №444/1177/20 (провадження № 61-5762св24).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до задоволених вимог, з ОСОБА_1 у розмірі 757 грн. та з ОСОБА_5 у розмірі 2271 грн. 
Керуючись ст.ст. 10, 76, 81, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Миколаївського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах яких діє законний представник ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості – задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» борг за кредитним договором від 17.11.2020 в розмірі 8731,70 грн., в межах вартості частки спадкового майна ОСОБА_6 , одержаного у спадщину, а також судові витрати на сплату судового збору в розмірі 757 грн.
Стягнути з ОСОБА_5 як законного представника малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 борг за кредитним договором від 17.11.2020 в розмірі 26195,10 грн., в межах вартості частки спадкового майна ОСОБА_6 , одержаного у спадщину, а також судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2271 грн.
Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст. 354, 355 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач:  Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» ЄДРПОУ 09326464, місце знаходження за адресою: м. Миколаїв вул. Херсонське шосе, 50
Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 

Суддя:          С.М. Афоніна

Повний текст рішення складено 03.04.2026.