ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 р. 	Справа № 520/14885/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків, повний текст складено 29.01.26 по справі № 520/14885/24
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту – відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 05.03.2021 року по 16.05.2024 року;
- зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 05.03.2021 року по 16.05.2024 року;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати грошового забезпечення за період з 05.03.2021 року по 16.05.2024 року;
- зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 05.03.2021 року по 16.05.2024 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 по справі № 520/14885/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено в повному обсязі.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2025 по справі № 520/14885/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 по справі № 520/14885/24 скасовано.
Прийнято постанову, якою позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 05.03.2021 року по 16.05.2024 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 05.03.2021 року по 16.05.2024 року у сумі 135 653, 67 грн (сто тридцять п`ять тисяч шістсот п`ятдесят три грн. 67 коп).
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати грошового забезпечення за період з 05.03.2021 року по 16.05.2024 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 05.03.2021 року по 16.05.2024 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2025 по справі № 520/14885/24 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково.
Встановлено судовий контроль за виконанням постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2025 по справі №520/14885/24.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 протягом трьох місяців з дня отримання даної ухвали, подати до Харківського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2025 по справі №520/14885/24.
У задоволенні іншої частини заяви – відмовлено.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 по справі № 520/14885/24 встановлено Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2025 по справі №520/14885/24.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 протягом трьох місяців з дня отримання даної ухвали, подати до Харківського окружного адміністративного суду письмовий звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2025 по справі №520/14885/24.
Накладено на керівника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_4 ) штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн 00 коп.
Стягнуто з керівника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп.
Стягнуто з керівника Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (РНОКПП – НОМЕР_4 ) на користь Державного бюджету України штраф у сумі 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп.
Попереджено командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про те, що за правилами частини 7 статті 382-3 КАС України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі три відсотки річних з урахуванням індексу інфляції.
Попереджено командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про те, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами другою та третьою статті 382-3 КАС України.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2026 по справі № 520/14885/24 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року по справі № 520/14885/24 залишено без змін.
20.01.2026 до суду першої інстанції надійшло клопотання відповідача, в якому він просив:
- визнати причини неподання своєчасно звіту про виконання судового рішення у справі №520/14885/24 поважними;
- звільнити від сплати штрафу або зменшити його розмір, накладеного на командира військової частини НОМЕР_1 ухвалою суду від 04.12.2025.
В обґрунтування вимог вказаного клопотання повідомив, що невчасне подання до суду звіту обумовлене тим, що ВЧ НОМЕР_5 виконувала та продовжує виконувати на території міста Харкова та Харківської області бойові завдання із зенітного прикриття військ ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », об`єктів критичної інфраструктури, пунктів управління, районів розміщення арсеналів (баз, складів), адміністративно-політичних центрів країни в межах реалізації зони уражень (зони вогню) ЗРК, що підтверджується відповідними витягами із наказів.
Окрім того, просив врахувати, що продовж спливу тримісячного строку на подання звіту, командир відповідача поряд з іншими військовослужбовцями був задіяний у бойових чергуваннях бойових обслуг та підсиленні чергування бойової обслуги.
До того ж, юридичне представництво відповідача здійснюють лише дві особи, які також у період спливу тримісячного строку на подання звіту залучались до виконання бойових завдань, на підтвердження чого надано відповідні накази.
Повідомив, що з метою виконання судового рішення відповідачем здійснюються активні дії для пришвидшення надходження відповідних коштів, що підтверджується заявкою-розрахунком від 09.01.2026.
28.01.2026 від командира військової частини НОМЕР_1 до суду першої інстанції подано звіт про виконання судового рішення, в якому він просив:
- прийняти звіт військової частини НОМЕР_1 про виконання судового рішення по справі №520/14885/24.
В обґрунтування звіту зазначено, що Військова частина НОМЕР_1 фінансується з Державного бюджету та є розпорядником коштів на найнижчому рівні, тому нарахування та виплата коштів за рішенням суду потребує дотримання певного алгоритму дій. У відповідності до постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2025 року по справі № 520/14885/24, Військовою частиною НОМЕР_1 , після отримання відповідного фінансування за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" із забезпечувального фінансового органу, 26 січня 2026 року платіжною інструкцією №374 перераховано на банківський рахунок ОСОБА_1 103518,03 грн. Крім цього, повідомлено, що при отриманні на рахунок Військової частині НОМЕР_1 від забезпечувального фінансового органу остаточної суми коштів, необхідних для виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2025 року по справі № 520/14885/24 в повному обсязі, вони негайно будуть перераховані на банківський рахунок ОСОБА_1 .
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 по справі № 520/14885/24 клопотання Військової частини НОМЕР_1 та командира Військової частини НОМЕР_1 про визнання поважними причин неподання своєчасно звіту про виконання судового рішення у справі №520/14885/24 - задоволено.
Визнано поважними причини несвоєчасного подання Військовою частиною НОМЕР_1 звіту про виконання судового рішення у справі №520/14885/24.
Поновлено Військовій частині НОМЕР_1 строк на подання звіту про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2025 по справі №520/14885/24.
Клопотання Військової частини НОМЕР_1 та командира Військової частини НОМЕР_1 про звільнення від сплати штрафу – задоволено.
Звільнено керівника Військової частини НОМЕР_1 від сплати штрафу, накладеного ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 у справі №520/14885/24.
Прийнято звіт Військової частини НОМЕР_1 про виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Встановлено Військовій частині НОМЕР_1 новий строк для подання звіту про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2025 по справі №520/14885/24.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати до суду у строк протягом трьох місяців після набрання чинності даної ухвали, звіт про виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2025 по справі № 520/14885/24.
Позивач, не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 року по справі № 520/14885/24 скасувати, відмовити в задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення відповідачу строку на подання звіту є безпідставним, так як обставини виконання бойових завдань, мають загальний характер, не підтверджують причинного зв`язку між режимом бойового чергування та неможливістю забезпечити підготовку/подання процесуального документа, а також не доводять, що в межах тримісячного строку було повністю виключено можливість організації відповідної роботи уповноваженими посадовими особами чи службами військової частини (у тому числі юридичною/ фінансовою).
Просив врахувати, що таким доводам апелянта вже надавалась оцінка Другим апеляційним адміністративним судом у постанові від 12.01.2026 по справі № 520/14885/24 та такі визнавались неприйнятними.
Відповідач у надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти викладених у ній доводів, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.
Звернув увагу, що Другим апеляційним адміністративним судом 12.01.2026 розглянуто адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2025, а не на ухвалу від 29.01.2026.
До того ж, вказане судове рішення переглядалось виключно в частині застосування до командира Військової частини НОМЕР_1 штрафу.
Зауважив, що 28.01.2026 відповідач направив до суду першої інстанції звіт про виконання судового рішення, в якому надав докази здійснення часткової виплати на користь позивача на виконання судового рішення суду (платіжною інструкцією №374 від 26.01.2026 перераховано на банківський рахунок ОСОБА_1 103518,03 грн). Крім цього, В/ч НОМЕР_1 повідомила суду, що після отримання остаточної суми коштів, необхідної для повного виконання постанови суду апеляційної інстанції, такі кошти будуть невідкладно перераховані на рахунок позивача. Тому, відповідач вважає, що вищезазначене повністю узгоджується з приписами п. 6 ч. 2 статті 382-2 КАС України та свідчить про належне реагування відповідача на вимоги суду щодо змісту звіту.
У долучених до матеріалів справи поясненнях від 23.02.2026 відповідач проінформував про повне виконання судового рішення та надав докази на підтвердження таких обставин.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).
Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення.
Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.
Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).
У справі Сорінг проти Об`єднаного Королівства від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.
Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.
Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.
В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення, що узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 01.02.2022 у справі № 420/177/20 та ухвалах від 26.01.2021 у справі № 611/26/17, від 07.02.2022 у справі № 200/3958/19-а.
Так, постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2025 по справі № 520/14885/24, якою було зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 05.03.2021 року по 16.05.2024 року у сумі 135 653, 67 грн та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 05.03.2021 року по 16.05.2024 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 набрала законної сили 07.03.2025.
Відповідно до частин 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права на судовий захист.
З 19.12.2024 набрав чинності Закон України від 21.11.2024 № 4094-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» (далі - Закон № 4094-ІХ), яким статтю 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено у новій редакції, а КАС України доповнено статтями 381-1, 382-1, 382-2, 382-3.
Згідно із пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.
Розгляд зазначеного звіту про виконання судового рішення здійснено судом з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності Законом № 4094-ІХ, у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Вимоги до змісту та форми такого звіту визначені у нормах частин 2 та 3 статті 382-2 КАС України.
Згідно з частинами 1 - 4 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.
Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.
У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.
Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.
При цьому за змістом норм частини 5 цієї ж статті Кодексу передбачено, що суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.
Аналізуючи наведені вище процесуальні норми у сукупності, Верховний Суд при розгляді звіту про виконання судового рішення, що стосується виплати заборгованості з пенсії (ухвала від 13.03.2025 у справі № 640/16655/21), висловив позицію про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом превентивного впливу на відповідача у справі з метою своєчасного виконання зобов`язань у межах відповідної справи. Наслідком відмови у прийнятті звіту про виконання судового рішення є накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу, а також можливість встановлення нового строку для подання звіту про виконання судового рішення чи зміна способу і порядку його виконання. Будь-якого альтернативного варіанту дій у такому випадку у суду немає.
Одночасно в іншій своїй ухвалі від 03.03.2025 у справі № 160/5259/20 Верховний Суд відзначив, що за усталеною судовою практикою сформовано правову позицію, відповідно до якої для застосування інституту судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.
У взаємозв`язку із наведеним колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що накладення штрафу за невиконання судового рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності останнього за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу судового контролю як штраф у випадку відмови у прийнятті звіту про виконання судового рішення є обов`язком суду й направлено на забезпечення повної реалізації відповідного судового рішення.
При цьому визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
У свою чергу в залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання за судовим рішенням, що підлягає виконанню боржником, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в ухвалі від 03.04.2025 по справі № 560/1080/19.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами статті 382-3 КАС України. А тому, вирішуючи питання щодо прийняття або відмови у прийнятті звіту про виконання судового рішення з подальшим застосуванням таких заходів судового контролю як встановлення нового строку для подання звіту й накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень (боржника), судом має бути встановлений факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Суд повинен з`ясувати чи вживалися суб`єктом владних повноважень (зокрема в особі його керівника) всі необхідні та вичерпні заходи для своєчасного і повного виконання судового рішення, та які саме заходи; чи діяв зазначений керівник при вжитті тих чи інших заходів добросовісно, пропорційно, своєчасно та обґрунтовано; чи існували документально підтверджені поважні обставини, які ускладнюють виконання судового рішення. Необхідність встановлення судом цих обставин під час розгляду звіту про виконання судового рішення, ухваленого у справі, яка стосується здійснення пенсійних (соціальних та ін.) виплат, випливає безпосередньо зі змісту часинах 2 і 5 статті 382-3 КАС України.
Колегією суддів встановлено, що на виконання рішення суду у даній справі, відповідачем складено довідку-розрахунок, відповідно до якої, загальна заборгованість відповідача перед позивачем складала 135653,67 грн.
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 по справі № 520/14885/24 відповідачем, серед іншого, 28.01.2026 надано до суду першої інстанції новий звіт про виконання судового рішення, в якому повідомлено, що Військовою частиною НОМЕР_1 , після отримання відповідного фінансування за КЕКВ 2800 "Інші поточні видатки" із забезпечувального фінансового органу, 26 січня 2026 року платіжною інструкцією № 374 перераховано на банківський рахунок ОСОБА_1 103518,03 грн. 
Крім цього, повідомлено, що при отриманні на рахунок Військової частині НОМЕР_1 від забезпечувального фінансового органу остаточної суми коштів, необхідних для виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07 березня 2025 року по справі № 520/14885/24 у повному обсязі, вони негайно будуть перераховані на банківський рахунок ОСОБА_1 .
Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції, 20 лютого 2026 року, (тобто вже після винесення оскаржуваної ухвали суду першої інстанції) відповідачем, на виконання вимог резолютивної частини рішення у даній справі, платіжними інструкціями №№ 405, 406 перераховано на банківський рахунок ОСОБА_1 953,30 грн та 19603,40 грн відповідно (з вирахуванням податків та зборів), що може свідчити про фактичне виконання судового рішення.
При цьому, заперечень від позивача щодо розміру виплаченої суми коштів на виконання рішення суду у даній справі, не було.
Отже, враховуючи те, що станом на момент апеляційного перегляду даної справи підтвердились обставини того, що на виконання вимог резолютивної частини рішення у даній справі відповідачем нараховано та виплачено позивачу середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 05.03.2021 року по 16.05.2024 року та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 05.03.2021 року по 16.05.2024 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, колегія суддів дійшла висновку, що такі обставини можуть свідчити про фактичне виконання ВЧ НОМЕР_1 постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 07.03.2025 по справі № 520/14885/24.
Водночас, докази такого виконання подано безпосередньо під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а тому у суду першої інстанції не було можливості надати їм оцінку.
Враховуючи те, що вирішення питання про прийняття звіту або про продовження строку подання звіту про виконання рішення суду, у розумінні статті 382 КАС України віднесено до компетенції суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, яким в даному випадку є Харківський окружний адміністративний суд, апеляційний суд позбавлений процесуального права вирішити таку заяву по суті.
Надаючи оцінку наявності підстав для накладення на керівника ВЧ НОМЕР_1 штрафу, суд апеляційної інстанції зазначає, що аналіз положень статті 282-3 КАС України свідчить про те, що такий штраф накладається за умови не здійснення (неналежного здійснення) керівником суб`єкта владних повноважень усіх дій, спрямованих на виконання судового рішення, та ці дії є недостатніми і невичерпними.
Проте, у разі наявності доказів, які підтверджують вжиття керівником суб`єкта владних повноважень всіх необхідних заходів, суд може звільнити керівника суб`єкта владних повноважень від сплати штрафу за невиконання рішення суду.
Суд зазначає, що правовою підставою для накладення на боржника штрафу є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.
Вирішуючи питання про накладення штрафу суд повинен встановити такі обставини:
1) факт виконання чи невиконання рішення;
2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання.
З урахуванням наведеного, враховуючи, що у матеріалах справи наявні документи, які можуть свідчити про фактичне виконання боржником судового рішення, яким не надано оцінку судом першої інстанції, колегія суддів вважає відсутніми підстави для застосування відносно керівника відповідача заходів стягнення у вигляді штрафних санкцій за невиконання судового рішення.
Відповідно до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 320 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду звіту про виконання судового рішення.
Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, - 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 по справі № 520/14885/24- скасувати.
Справу № 520/14885/24 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду звіту про виконання судового рішення.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко