Справа № 159/9286/25
Провадження № 2/159/786/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Смалюха Р.Я., розглянувши за правилами спрощеного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», від імені якого діє представник Ткаченко Юлія Олегівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (далі - позивач), від імені якого діє представник Ткаченко Юлія Олегівна (далі - представник позивача), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість за договором кредиту № ДП 0009739 від 25.12.2024 (далі - кредитний договір) в розмірі 6924,00 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 25.12.2024 між ТОВ «Фінансова Компанія «Майбіз» та відповідачем укладено Договір про надання кредиту № ДП 0009739 за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 3000,00 грн.
14.10.2025 між ТОВ «Фінансова Компанія «Майбіз» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали договір факторингу № 14/10/25 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором кредиту № ДП 0009739 від 25.12.2024.
Станом на день формування позовної заяви у позичальника існує заборгованість за кредитним договором у розмірі 6924,00 грн, яка складається з 3000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 3024,00 грн заборгованості за процентами та 900,00 грн заборгованість за комісією.
Оскільки на даний час відповідач заборгованість не погасив, керуючись статями 11, 16, 526, 525, 530, 625, 610, 626, 628, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просить стягнути борг у судовому порядку.
Також позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Ухвалою від 23.12.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд (зберігання) справи вирішив здійснювати у змішаній формі, витребувано у АТ «А-Банк» письмові докази, які містять банківську таємницю.
14.01.2026 до суд надійшли від АТ «А-Банк» витребувані документи.
Про розгляд справи судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивач та відповідач повідомлені у спосіб передбачений Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.
Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, яка може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершується розгляд справи у яке не з`явились всі учасники такої справи (постанова КЦС ВС від 30.09.2022 у справі №761/38266/14).

Вивчивши матеріали справи суд встановив такі обставини.
25.12.2024 між ТОВ «Фінансова Компанія «Майбіз» та відповідачем укладено договір про надання кредиту № ДП 0009739. 
Відповідно до п. 1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 3000,00 грн., на засадах строковості, зворотності, платності.
Строк, на який надається кредит - 112 днів (п.3).
Відповідно до п. 4 договору, кредитодавець надає Кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки позичальника.
Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: процента ставка становить 0,9 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку Кредиту, вказаного в п.3 цього Договору. Черговість та дата погашення відбувається згідно Додатку № 1 Графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього Договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 14 днів. (п.5 договору).
Відповідно до п.10 договору, комісія за надання кредиту становить: 900 грн., яка нараховується одноразово в день підписання цього Договору, за ставкою 30% % від суми наданого Кредиту та погашається Позичальником відповідно до Графіку платежів Додаток №1 до цього Договору.
Відповідно до п. 36 Договору позичальник ознайомлений з правом кредитодавця передавати іншій особі свої права кредитора за правочином відступлення права вимоги без згоди позичальника.
Перед укладенням цього договору кредитодавцем була здійснена електронна ідентифікація позичальника для входу в Особистий кабінет, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п. 42).
Також сторонами Додатком №1 до кредитного договору узгоджено графік платежів
У реквізитах сторін кредитного договору № ДП 0009739 від 25.12.2024, Додатку №1 в частині позичальника, зазначені прізвище ім`я по батькові відповідача, його адреса проживання, РНОКПП, одноразовий ідентифікатор «10d0VUo7», Email: ІНФОРМАЦІЯ_1 , мобільний телефон НОМЕР_2 .
Довідкою про ідентифікацію виданою ТОВ «Фінансова Компанія «Майбіз» підтверджується, що 25.12.2024 відповідач ідентифікований, підписання договору позичальником здійснювалось у формі одноразового ідентифікатора - 10d0VUo7, номер телефону на який було відправлено ідентифікатор - +380506915215 .

Квитанцією ТОВ «ПрофітГід» № 43511-87244-29174 та відповіддю АТ А-Банк від 13.01.2026 та випискою про рух коштів стверджується, що транзакцію виплати коштів було успішно виконано та кошти в сумі 3000,00 грн. були зараховані на платіжну картку НОМЕР_3 25.12.2024. Платіжна картка НОМЕР_4 була емітована на ім`я ОСОБА_1 .

14.10.2025 між ТОВ ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали договір факторингу № 14/10/25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Майбіз» зобов`язується відступити ТОВ «Деал фінанс груп» за плату, а ТОВ «Деал фінанс груп» прийняти належні ТОВ «ФК «Майбіз» права грошової вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (п.1.1).
Перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства (п. 2.1.3).
Згідно з платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 28.10.2025 № 579936437.1 ТОВ «Деал фінанс груп» сплатило на користь ТОВ «ФК «Майбіз» кошти в сумі 4500000,00 грн згідно договору факторингу № 14/10/25 від 14 жовтня 2025 року.
Відповідно до реєстру прав вимоги, який підписаний сторонами 14 жовтня 2025 року № 14/10/25 від ТОВ «ФК «Майбіз» до ТОВ «Деал фінанс груп» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 (№ 1768) за договором про надання кредиту № ДП 0009739 від 25.12.2024 на загальну суму 6924,00 грн.

Випискою з ЄДР та витягу із Державного реєстру фінансових установ від 28.03.2024 підтверджується, що позивач є фінансовою установою та здійснює діяльність з інших видів кредитування (вед 64.92).

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором.
Спірні правовідносини, що склалися між сторонами регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
У справі № 561/77/19 від 16.12.2020 р. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України.) Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. у справі №127/33824/19.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції на момент укладення кредитного договору, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Договір про надання кредиту № ДП 0009739 від 25.12.2024 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «10d0VUo7», який був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначений підпис підтверджує, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договору. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами».
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Отже, відповідач за допомогою електронних засобів, доступ до яких був отриманий ним особисто і за власною ініціативою, ознайомився з усіма умовами кредитного договору, в тому числі з паспортом споживчого кредиту, графіком платежів, мав достатньо часу і можливостей для такого ознайомлення, погодив ці умови, а отже, взяв на себе передбачені договором зобов`язання.

Згідно з частинами 1, 3 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 Кодексу).
На виконання договору факторингу № 14/10/25 від 14.10.2025, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Майбіз» та ТОВ «Деал фінанс груп» 14.10.2025 підписано Реєстр боржників за договором факторингу № 14/10/25 від 14.10.2025. Отже позивач, набув право вимоги до відповідача за договором позики № ДП 0009739 від 25.12.2024.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Як вище встановив суд, квитанцією ТОВ «ПрофітГід» та випискою по картковому рахунку відповідача стверджується перерахування та отримання відповідачем кредитних коштів сумі 3000,00 грн. 25.12.2024 на банківську картку НОМЕР_5 , на випуск зазначеної карти на ім`я відповідача.
Відповідно до п. 3 договору про надання кредиту, кредит надається строком на 112днів.
Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов`язався повернути тіло кредиту до 15.04.2025.
З наданого позивачем розрахунку за договором позики № ДП 0009739 від 25.12.2024 вбачається, що відповідач, починаючи з 26.12.2024 жодної оплати за кредитним договором не проводив.
Контррозрахунку заборгованості відповідач не надав.
Отже, суд дійшов висновку. що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до умов договору, відповідачу нараховувались відсотки в розмірі 0,9 % за кожен день користування кредитом в межах всього строку кредиту, вказаного в п.3 цього Договору (112 днів).
З 25.12.2024 по 15.04.2025 відсоткова ставка за договором складає 27 грн. за день (3000 грн. х 0,9%).
Тобто з 25.11.2024 по 15.04.2025 відповідачу нараховано проценти за 112 календарних днів в межах строку договору, що становить 3024,00 грн. (3000,00 грн. х 0,9% х 112 днів).
Відповідач не надав суду контррозрахунку заборгованості за процентами.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача процентів у розмірі 3024,00 грн. є правомірними.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а аза відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Пунктом 10 договору про надання кредиту передбачений обов`язок відповідача сплатити комісію у розмірі 900 грн.
З наданого позивачем розрахунку та графіку платежів вбачається, що відповідачем жодної оплати за кредитним договором проведено не було.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Отже, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути комісію в розмірі 900,00 грн.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України).

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Деал фінанс груп» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором належить задовольнити повністю стягнувши з відповідача на користь позивача 6924,00 грн з яких: 3000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 3024,00 грн сума нарахованих процентів, 900,00 грн - комісії.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач сплатив судовий збір в мінімальному його розмірі - 2422,40 грн., то його належить стягнути з відповідача в повному обсязі, не залежно від розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копію договору про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 укладений з адвокатом Ткаченко Ю.О.; витяг з акту № 2-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором від 22.08.2025; акт прийняття-передачі справ на надання правничої допомоги.
Витрати на професійну правничу допомогу складаються:
- вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції - 500,00 грн.;
- підготовка (складання) позовної заяви - 4000,00 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 227/2301/21 містяться правові висновки, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.
Відповідач не ставив під сумнів співмірність та обґрунтованість понесених позивачем витрат на правничу допомогу, а суд самостійно позбавлений можливості здійснювати зменшення розміру витрат без відповідної заяви учасника справи.
Отже, суд дійшов висновку, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у цій справі в розмірі 4500,00 грн., які підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп»заборгованість за договором про надання кредиту № ДП 0009739 від 25.12.2024 в сумі 6924,00 грн. з яких:
- 3000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту;
- 3024,00 грн. сума нарахованих процентів;
- 900,00 грн. комісія.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп»судовий збір у сумі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 4500,00 грн.

Копію рішення направити сторонам у справі.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (ЄДРПОУ 44280974; адреса: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33, офіс 40/3)
Відповідач -  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).
Повне судове рішення складене 23.02.2026.

Головуючий: 	Р. Я. СМАЛЮХ