ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №640/25855/21
адміністративне провадження № К/990/28194/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів - Жука А.В.,
Уханенка С.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження матеріали адміністративної справи у змішаній формі
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 
на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025 (головуючий суддя - Василенко Я.М., судді - Ганечко О.М., Кузьменко В.В.)
у справі №640/25855/21
за позовом ОСОБА_1 
до військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 
УСТАНОВИВ:
Обставини справи
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати військовою частиною НОМЕР_1 індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.12.2018 та видати довідку з помісячним розрахунком індексації грошового забезпечення, місяця підвищення (базового місяця) визначеної раніше суми (фіксованої суми) за вказаний період.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (місяця підвищення доходу) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 (базового місяця) - січень 2008 року. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 01.12.2018, обрахованої відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період 01.03.2018 по 01.12.2018 відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на указане судове рішення. 
Ухвалою від 01.05.2025 Шостий апеляційний адміністративний суд вперше подану апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 залишив без руху та надав строк для усунення недоліків протягом 10 днів з дня отримання копії зазначеної ухвали.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2025 вперше подану апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - повернуто особі, яка її подала, на підставі частини другої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач повторно звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання вищевказаної ухвали шляхом звернення до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків та направлення такої заяви на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду з додаванням доказів на підтвердження поважності причин пропуску зазначених строків.
На виконання вимог зазначеної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.06.2025 апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування поданого клопотання апелянт вказує на те, що строк при повторному оскарженні рішення суду першої інстанції було пропущено у зв`язку із неможливість вчасно сплатити судовий збір при подачі апеляційної скарги вперше, а тому просить суд поновити строк на апеляційне оскарження. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025 визнано неповажними причини пропуску військовою частиною НОМЕР_1 строку на апеляційне оскарження рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2025. Відмовлено в задоволенні клопотання військовій частині НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Суд апеляційної інстанції вважав, що апелянтом не доведено наявності обставин, що перешкоджали йому звернутись до суду в межах строку, визначеного статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
Не погодившись із ухвалою суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, відповідачем подано до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить ухвалу цього суду скасувати, поновити строк на апеляційне оскарження та направити справу до Шостого апеляційного адміністративного суду для розгляду апеляційної скарги по суті.
На обґрунтування вимог касаційної скарги заявник указує, що апеляційний суд не дослідив належним чином подані скаржником докази та не врахував, що обмежене фінансування є обставиною, яка об`єктивно унеможливлювала вчинення процесуальної дії у встановлений строк, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенню у справі «Пономарьов проти України» (п. 41). Одночасно не врахував специфіку функціонування державних органів, які залежать від бюджетного фінансування. Відмова у поновленні строку через затримку сплати судового збору фактично обмежує право скаржника на доступ до правосуддя.
Позиція інших учасників справи
Позивач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, відсутність якого, згідно з приписами частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанції.
Рух касаційної скарги
01.07.2025 через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Загороднюка А.Г. для розгляду судової справи № 640/25855/21
Ухвалою Верховного Суду від 10.07.2025 зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі. 
21.07.2025 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла заява військової частини НОМЕР_1 про продовження процесуального строку.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2025, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 29.07.2025 №782/0/78-25, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Мельник-Томенко Ж.М., судді: Жук А.В., Уханенко С.А.
Ухвалою Верховного Суду від 31.07.2025 заяву військової частини НОМЕР_1 про продовження процесуального строку задоволено, продовжено Військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 10.07.2025, на десять днів із дня вручення копії цієї ухвали.
01.09.2025 до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію про сплату судового збору.
Ухвалою Верховного Суду від 15.09.2025 відкрито касаційне провадження за скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025.
Ухвалою Верховного Суду від 29.01.2026 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
Нормативне врегулювання
За приписами статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент ухвалення судом першої інстанції рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:
1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Відповідно до частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
За правилами пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Оцінка Верховного Суду
Шостий апеляційний адміністративний суд визнав неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, наведені військовою частиною НОМЕР_1 та відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки апелянтом не доведено обставин, які обумовили неможливість подання ним апеляційної скарги у встановлений законом строк. 
Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
Так, статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Виконання обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання апеляційної скарги, покладається на особу, яка має намір її подати, а тому остання повинна вчиняти усі необхідні дії для своєчасного звернення з належним чином оформленою апеляційною скаргою.
При цьому, за змістом частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Водночас поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.
Вирішення судом питання про наявність або відсутність підстав для поновлення строку на оскарження судових рішень у кожній конкретній справі залежить від вказаних у відповідній заяві причин, підтверджених належними доказами.
Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку на апеляційне оскарження з поважних причин. При цьому суд може встановити наявність таких перешкод за умови подання відповідних доказів особою, яка пропустила процесуальний строк та клопоче про його поновлення.
Верховний Суд у постанові від 24.07.2023 у справі № 200/3692/21 сформував висновок, згідно якого строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
Як установлено з матеріалів справи, вперше апеляційну скаргу військовою частиною НОМЕР_1 подано до суду апеляційної інстанції 28.04.2025, тобто у межах строку, визначеного статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Проте така була повернута апелянту у зв`язку з невиконанням вимог ухвали від 21.05.2025 про залишення апеляційної скарги без руху, а саме: у зв`язку з не сплатою відповідачем судового збору.
Ухвалу про повернення апеляційної скарги від 21.05.2025 в електронному вигляді доставлено до електронного кабінету військової частини НОМЕР_1 22.05.2025 о 20 год 59 хв, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Повторно з апеляційною скаргою військова частина НОМЕР_1 звернулася до апеляційного суду 30.05.2025, тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження. 
Ухвалою апеляційного суду від 10.06.2025 зазначена апеляційна скарга залишена без руху, оскільки заяви про поновлення строку з доказами на підтвердження повноважності причини пропуску зазначених строків військова частина НОМЕР_1 суду не надала. 
Заявою від 20.06.2025 заявник апеляційної скарги просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, в поважність пропуску якого посилається на неможливість вчасно сплатити судовий збір при подачі апеляційної скарги вперше у зв`язку з відсутністю на рахунках військової частини коштів.
Суд касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що доводи апелянта, які покладені в основу клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення пропущеного скаржником строку на апеляційне оскарження ухваленого в цій справі рішення.
Суд зауважує, що у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись принципу належного урядування та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.
Відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку.
Скаржник, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
Окрім того, та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до апеляційного суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.04.2021 у справі № 640/3393/19. 
Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.
Тому, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованих висновків про відсутність підстав для визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження, наведених військовою частиною НОМЕР_1 .
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2025 у справі № 640/25855/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко А.В. Жук   С.А. Уханенко