Справа № 156/6/26
Провадження № 2/156/173/26
Рядок статзвіту № 60

Р І Ш Е Н Н Я 
і м е н е м У к р а ї н и 
25 березня 2026 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Бєлоусова А.Є., 
з секретарем судових засідань Степанець Т.В., 
за відсутності учасників справи,
розглянувши в режимі відкритих судових засідань в залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області цивільну справу (в порядку загального позовного провадження) за позовом ОСОБА_1 до Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, яка представляє інтереси відповідної територіальної громади, про визнання за позивачкою права на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

1.Стислий виклад позиції сторони позивача
1.1. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, яка діє від імені та в інтересах відповідної територіальної громади, про визнання за позивачкою права на земельну частку (пай). Позовна заява надійшла до суду 05.01.2026 (вх. № 20/2026).
1.2. Позивачка зазначає, що вона є спадкоємицею майна ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, за котрим усе майно, котре йому належить або належатиме, мало би перейти до ОСОБА_4 .. Позивачка прийняла спадщину за заповітом і 25.02.2004 отримала свідоцтво про спадщину за заповітом (щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ).
1.3. У серпні 2024 року ОСОБА_1 дізналась, що вона успадкувала також право на земельну частку (пай) на землях колишнього КСП «Вітчизна» (с. Соснина Волинської області) площею 1,99 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Позивачка стверджує, що спадкодавець ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , остання була членом КСП і мала право на земельну частку (пай) згідно з сертифікатом серії ВЛ № 0251064 (оригінал вказаного документа було втрачено). ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , перед смертю вона проживала й була зареєстрована за однією адресою зі своїм чоловіком ОСОБА_3 .. На думку позивачки, ОСОБА_3 таким чином фактично вступив у володіння спадковим майном і прийняв усю спадщину після ОСОБА_5 , в тому числі право на земельну частку (пай).
1.4. Оскільки ОСОБА_3 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишив заповіт, в якому розпорядився усім своїм майном на користь ОСОБА_2 , позивачка вважає, що вона має право на земельну частку (пай). ОСОБА_1 зверталась до державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Н.П. із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину (щодо права на земельну частку (пай)), нотаріус відмовила у вчиненні відповідних нотаріальних дій з причини відсутності у позивачки оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай).
1.5. З огляду на це, ОСОБА_1 вважає за необхідне звернутись до суду за захистом свого майнового права та просить визнати за нею право на земельну частку (пай).
1.6. Позивачка була повідомлена про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі, для участі в засіданнях не прибула, у тексті позовної заяви висловила клопотання щодо здійснення розгляду справи за її відсутності (а. с. 2-5). 
2. Стислий виклад позиції сторони відповідача
2.1. Відповідача – Іваничівську селищну раду Володимирського району Волинської області, яка діє від імені та в інтересах відповідної територіальної громади – Іваничівську селищну раду - було належним чином повідомлено про дату, час та місце здійснення підготовчого засідання у справі. Відповідачем не направлено уповноваженого представника для участі у підготовчому засіданні, відзиву на позовну заяву не подано. Від секретаря селищної ради Н. Мазурок надійшло клопотання від 26.01.2026 про здійснення підготовчого засідання та судового розгляду справи № 156/6/26 без участі представника відповідача, за наявними у справі письмовими матеріалами (а. с. 37). Сторона відповідача повідомила, що визнає вимоги позивачки.
2.2. Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, за загальним правилом, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. З огляду на це, суд здійснював судовий розгляд цивільної справи № 156/6/26 без участі представника відповідача Іваничівської селищної ради. 
3. Заяви (клопотання) учасників справи; інші процесуальні дії в справі
3.1. Ухвалою судді від 09.01.2026 прийнято до розгляду позов, відкрито провадження в справі, визначено необхідність розгляду справи в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання у справі призначено на 10.03.2026 на 10 год 00 хв. Цією ж ухвалою судді витребувані з Іваничівської державної нотаріальної контори Інформаційні довідки зі Спадкового реєстру, витяги зі Спадкового реєстру щодо спадкових справ після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , а також заповітів/спадкових договорів, у разі наявності – копій відповідних спадкових справ.
3.2. Ухвалою суду від 10.02.2026 підготовче провадження в справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 25.03.2026 на 13 год 00 хв. Також ухвалою суду витребувано у державного нотаріуса належним чином засвідчену копію спадкової справи № 597/2003, заведеної після смерті ОСОБА_3 , витребувано з виконавчого комітету Володимирської міської ради Володимирського району Волинської області інформаційну довідку щодо осіб, які були зареєстровані (прописані) за адресою останнього місця проживання ОСОБА_5 , витребувано з Головного управління Держгеокадастру у Волинській області належним чином засвідчену копію сертифіката серії ВЛ № 0251064, виданого на підставі розпорядження Іваничівської районної державної адміністрації від 24.04.2014 № 97, витребувано з архівного відділу Володимирської районної військової адміністрації Волинської області та з Державного архіву Волинської області належним чином засвідчену копію рішення (розпорядження) Іваничівської районної державної адміністрації від 24.04.2014 № 97 про видачу сертифіката на земельну частку (пай) громадянці України ОСОБА_5 . Цією ж ухвалою суду було продовжено трок розгляду цивільної справи № 156/6/26 в порядку загального позовного провадження – до 25.03.2026.
4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами у справі
4.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
4.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
4.3. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини.
4.4. Позивачка ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Володимир - Волинський Волинської області, є громадянкою України, внесена до Державного реєстру фізичних осіб – платників податків, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 6-9). Позивачка 25.07.2014 уклала шлюб з ОСОБА_6 , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (а. с. 10).
4.5. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Володимирі - Волинському Волинської області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 26.06.2003 Відділом РАГС Володимир- Волинського міського управління юстиції Волинської області (а. с. 12). За життя ОСОБА_3 залишив заповіт, за котрим усе належне йому майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, яке буде належати йому на день смерті, на яке він матиме право за законом або за заповітом, мало би перейти до ОСОБА_4 (заповіт від 23.12.2002, № за реєстром 2-2346, посвідчений державним нотаріусом Володимир- Волинської державної нотаріальної контори Билень Н.П.) (а. с. 11).
4.6. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 25.02.2004 державним нотаріусом Володимир- Волинської державної нотаріальної контори Билень Н.П., № за реєстром 2-283, ОСОБА_4 є спадкоємицею після ОСОБА_3 та успадкувала майно, яке складається з квартири, розташованої за адресою:  АДРЕСА_1 (а. с. 13).
4.7. Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 30.04.2024 № 00044790648 ОСОБА_3 та ОСОБА_9 уклали шлюб між собою, актовий запис від 02.04.1987 № 560 (а. с. 14). 
4.8. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Нововолинську Волинської області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого (повторно) 30.08.2002 Відділом РАГС Нововолинського міського управління юстиції Волинської області (а. с. 16).
4.9. Згідно з сертифікатом серії ВЛ № 0251064, виданим 21.05.2014 головою Іваничівської районної державної адміністрації, ОСОБА_5 належало право на земельну частку (пай) у землі, котра перебуває в колективній власності КСП «Вітчизна» (с. Соснина, Іваничівський район, Волинська область), розміром 1,99 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки у натурі (на місцевості) (а. с. 15).
4.10. Згідно зі звітом про вартість об`єкта нерухомості від 15.12.2025, складеним оцінювачем ТОВ «Володимир –Таір –Експерт», ринкова вартість земельної частки (паю) площею 1,99 умовних кадастрових гектарів, розташованої на землях колишнього КСП «Вітчизна», с. Соснина Волинської області, становить 38876,00 грн. (а. с. 24-30).
4.11. ОСОБА_1 зверталась до державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Н.П. із заявою щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину (щодо права на земельну частку (пай)), нотаріус листом від 23.12.2024 № 1469/01-16 відмовила у вчиненні відповідних нотаріальних дій з причини відсутності у позивачки оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), додатково нотаріус роз`яснила ОСОБА_1 її право звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно (а. с. 17).
4.12. ОСОБА_1 зверталась 04.01.2025 до Управління ДМС у Волинській області, просила задля захисту її прав як спадкоємиці майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3 , надати інформацію про те, чи проживав ОСОБА_3 станом на 03.07.2002 (безпосередньо перед смертю ОСОБА_5 ) за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 19). 
4.13. Згідно з листом Управління «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області від 20.10.2025 № 1647/01-02/2-25 за даними архівної та поточної картотеки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , знята з реєстрації за вказаною адресою 06.09.2002 (у зв`язку зі смертю цієї особи) (а. с. 18).
4.14. За повідомленням Іваничівської державно нотаріальної контори Волинської області від 23.01.2026 № 17/01-16 після смерті ОСОБА_5 спадкові справи не заводились, свідоцтва про права на спадщину не видавались (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 13.01.2026 № 83845927), заповітів/спадкових договорів після смерті ОСОБА_5 немає (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 13.01.2026 № 83845955); від імені ОСОБА_3 зареєстрований заповіт від 23.12.2002 № 2-2346, після смерті ОСОБА_3 (а. с. 39-44). 
4.15. Архівний відділ Володимирської районної військової адміністрації надав до суду архівну копію розпорядження голови Іваничівської РДА Волинської області від 24.04.2014 № 97, згідно з яким визнано недійсним втрачений сертифікат на ім`я ОСОБА_5 на земельну частку (пай), виданий 30.03.2000, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 12256; доручено відділу Держземагентства в Іваничівському районі видати дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_5 замість втраченого сертифіката (серії ВЛ № 0080200) по КСП «Вітчизна» (а. с. 60-61). 
4.16. За повідомленням ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 20.02.2026 № 9-3-0.31-842/2-26 ОСОБА_5 мала право на земельну частку (пай) на підставі сертифіката серії ВЛ № 0251064, це підтверджено записом у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) в КСП «Вітчизна» Іваничівського району Волинської області (а. с. 65-66).
4.17. Волинський обласний державний нотаріальний архів листом від 26.02.2026 № 127/01-17 надав до суду копії документів зі спадкової справи № 597/2003, заведеної щодо майна померлого ОСОБА_3 (а. с. 68-76). Згідно з цими документами спадкова справа розпочата 25.11.2003, закінчена 25.02.2004 державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори, підставою стала заява від 25.11.2003 ОСОБА_10 , котра діяла від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємиця на підставі заповіту, складеного ОСОБА_3 23.12.2002, успадкувала право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . Іншого майна, котре підлягало би спадкуванню, виявлено не було. Інших осіб, які би звертались до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , не було.
4.18. За повідомленням Виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області від 19.03.2026 № 998/1.21/2-26 згідно з даними архівної картотеки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , знята з реєстрації за вказаною адресою 06.09.2002 (у зв`язку зі смертю цієї особи), також відсутня інформація про те, чи були зареєстровані за вказаною адресою будь-які інші особи станом на 03.07.2002 (а. с. 80-81).
5. Оцінка суду 
5.1. Вирішуючи по суті вимоги, заявлені позивачкою ОСОБА_1 , суд зазначає про таке.
5.2. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу (ЦК) України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
5.3. Згідно зі ст. 14 Основного Закону земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
5.4. Нормами ст. 1 Закону України від 05.06.2003 № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (зі змінами) визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.
5.5. Відповідно до ст. 2 згаданого Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, котрі посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
5.6. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). У свою чергу, за змістом ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.
5.7. Предметом судового розгляду в цивільній справі є констатація наявного права позивачки на земельну частку (пай) розміром 1,99 умовних кадастрових гектарів, з колективної власності колишнього КСП «Вітчизна», розташовану в адміністративно-територіальних межах с. Соснина Волинської області. Право на вказану земельну частку (пай) згідно з сертифікатом серії ВЛ № 0251064, виданим 21.05.2014 головою Іваничівської районної державної адміністрації (дублікат), зареєстровано за ОСОБА_5 . Однак після смерті ОСОБА_5 таке її право припинилось. На теперішній час право на згадану земельну частку (пай) не є зареєстрованим за жодною особою. ОСОБА_1 пов`язує виникнення у неї права на земельну частку (пай) з можливим успадкуванням цього майнового права від ОСОБА_5 після її смерті чоловіком померлої ОСОБА_3 , котрий у подальшому заповів усе належне йому майно позивачці. 
5.8. Відповідно до ст. 5 ЦК України акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. 
5.9. На час смерті ОСОБА_5 (03.07.2002) чинними були положення Цивільного кодексу (ЦК) Української РСР (ухвалений 18.07.1963), які регулювали, зокрема, спадкові правовідносини. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснювалось за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом мало місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнавався день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Спадкоємцями могли бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги були, зокрема, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. 
5.10. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв; прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
5.11. За змістом п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004, він застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.
5.12. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
5.13. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 у справі № 671/22/19 (провадження № 61-9511сво19) висловлені правові позиції, згідно з якими «за загальним правилом, дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим законодавець передбачає, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Проте із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ними чинності, абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачається виняток. У ЦК УРСР законодавець, на відміну від ЦК України та існування конструкції «відумерлої спадщини», передбачав автоматичний перехід спадщини за правом спадкоємства до держави. Будь-яких дій щодо прийняття спадщини держава не здійснювала. Держава при існуванні юридичних фактів, визначених п. 1-5 ч.1 ст. 555 ЦК УРСР, завжди приймала спадщину і не могла від неї відмовитися. Оскільки держава не мала права відмовитися від прийняття спадщини, то у випадку, коли спадкоємці за законом або за заповітом не прийняли спадщину або відмовилися від спадщини, спадщина вважалася прийнятою державою. З урахуванням того, що у ч.1 ст. 555 ЦК УРСР закріплювався автоматичний перехід спадщини до держави, та існував строк шість місяців для прийняття спадщини іншими спадкоємцями, то абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України може застосовуватися тільки, якщо спадщина відкрилась після 01.07.2003, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мали право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Тому однорічний строк, встановлений у ч.2 ст. 1277 ЦК України та в абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 01.07.2003».
5.14. Отже, до спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосуванню підлягають норми ЦК УРСР. У ч.1 ст. 555 ЦК УРСР встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо: спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; всі спадкоємці відмовились від спадщини; всі спадкоємці позбавлені права спадкування (ст. 528 і 534 цього Кодексу); ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.
5.15. У справах про спадкування щодо спадщини, яка відкрилася до 01.07.2003, належним відповідачем є спадкоємці (спадкоємець), які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є держава в особі уповноваженого органу.
5.16. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 681/1526/19 (провадження № 61-7328св20).
5.17. У позовній заяві ОСОБА_1 відповідачем за вимогами про визнання права на земельну частку (пай) визначила Іваничівську селищну раду Володимирського району Волинської області, яка діє від імені та в інтересах відповідної територіальної громади, є органом місцевого самоврядування, а не органом держави. 
5.18. Відповідно до вимог ч.1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч. 2 ст. 51 ЦПК України).
5.19. Водночас суд не має повноважень залучити державу в особі уповноваженого органу як співвідповідача у справі або замінити неналежного відповідача без відповідного клопотання про це позивачки. Позивачка впродовж розгляду справи не заявляла таких клопотань, натомість позовні вимоги адресували саме Іваничівській селищній раді.
5.20. Пред`явлення позову до неналежного відповідача саме по собі не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України; за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (така правова позиція висловлена у п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18)). Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
5.21. За таких обставин у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, яка діє від імені та в інтересах відповідної територіальної громади, про визнання права власності на земельну частку (пай) необхідно відмовити у зв`язку з неналежним суб`єктним складом сторони відповідача (у зв`язку з пред`явленням позову не до належного відповідача). Висловлену у клопотанні від 26.01.2026 позицію секретаря Іваничівської селищної ради Н. Мазурок щодо визнання вимог позивачки суд не бере до уваги, оскільки така позиція була висловлена неналежним відповідачем.
6. Розподіл судових витрат між сторонами
6.1. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
6.2. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
6.3. Стороною позивача за заявлену позовну вимогу майнового характеру сплачено судовий збір на суму 1211,20 грн.. Також позивачка заявила про наявність витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн..
6.4. Сторона відповідача не заявляла про наявність понесених нею судових витрат під час судового розгляду цивільної справи № 156/6/26.
6.5. Оскільки рішенням суду від 25.03.2026 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Іваничівської селищної ради, судові витрати в цивільній справі № 156/6/26 необхідно віднести на рахунок позивачки.

Керуючись ст. 524, 525, 529, 531, 548, 549, 555 Цивільного кодексу Української РСР, ст. 3, 4, 11, 15, 16, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1233, 1225, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, Указом Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст. 1, 2, 5, 9 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 42, 48, 51, 258, 259, 264, 265, 268 Цивільного процесуального України, суд 

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Іваничівської селищної ради Володимирського району Волинської області, яка представляє інтереси відповідної територіальної громади, про визнання за позивачкою права на земельну частку (пай) – відмовити у зв`язку з пред`явленням позову не до належного відповідача.
Судові витрати в цивільній справі № 156/6/26 віднести на рахунок позивачки. 
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після спливу визначеного законом строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано будь-ким з учасників справи.
У разі подання апеляційної скарги будь-ким з учасників справи рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст цього рішення суду виготовлений 25.03.2026.

Учасники справи:
1)позивачка – ОСОБА_1 (зареєстрована адреса проживання:  АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ); 
2)відповідач – Іваничівська селищна рада Володимирського району Волинської області, юридична адреса: вул. Грушевського, буд. 13, сел. Іваничі, Володимирський район, Волинська область, Україна, поштовий індекс 45300; ідентифікаційний код юридичної особи за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб –підприємців та громадських формувань 04335186).

Головуючий у справі суддя А.Є. Бєлоусов