Справа № 405/1984/25
Провадження №2/405/564/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:
головуючого-судді Іванової Л.А.
при секретарі – Федченко А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 405/1984/25 за позовом моторного (транспортного) страхового бюро України (м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8) до ОСОБА_1 (за відомостями органу реєстрації в реєстрі Кропивницької територіальної громади інформація стосовно декларування/реєстрації місця проживання, - відсутня) про відшкодування шкоди в порядку регресу,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач моторне (транспортне) страхове бюро України 08 квітня 2025 року звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього на свою користь в порядку регресу суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою в розмірі 23 720 грн., зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що 18.08.2024 року близько 23:00 год. в населеному пункті м. Кропивницький, по вул. Кримська, 116 а, відповідач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 , скоїв наїзд на ОСОБА_2 , який внаслідок дорожньо - транспортної пригоди загинув на місці події, при цьому, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тим самим відповідач на момент ДТП не виконав вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. 
За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.08.2024 за № 12024120000000889.
Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда (справа №405/7004/24) від 21.03.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 286-1, ч. 1 ст. 135 КК України, за фактом зазначеного ДТП, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.
Крім того, зазначив, що оскільки, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 01.10.2024 ОСОБА_3 , як особа, яка має право на відшкодування шкоди звернулася до моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди та із заявою про страхове відшкодування понесених нею витрат на поховання потерпілого ОСОБА_2 , у зв`язку з чим за результатами звернення ОСОБА_3 та розгляду її заяви, ним (позивачем) було відкрито регресну справу №109563.
Також зазначив, що ОСОБА_3 , як особа, яка має право на відшкодування шкоди надала документи, що підтверджують здійснені нею витрати на поховання потерпілого ОСОБА_2 в загальному розмірі 23 720 грн, та він (позивач), виконуючи вимоги ст. 41 Закону, на підставі довідки № 1 від 28.10.2024 та Наказу № 3.1/21877 від 04.11.2024 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_3 в загальному розмірі 23 720 грн.
З огляду на викладене вище, зазначив, що позивачем МТСБУ була повністю відшкодована шкода потерпілій ОСОБА_3 , завдана відповідачем ОСОБА_1 в загальному розмірі 23 720 грн., яку відповідачем в добровільному порядку не відшкодовано, у зв`язку з чим, посилаючись на норми чинного законодавства, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь МТСБУ в порядку регресу суму сплаченого відшкодування, пов`язаного з регламентною виплатою, в розмірі 23 720 грн.

При цьому, у зв`язку з набранням 25 квітня 2025 року чинності Законом України від 26.02.2025 № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, зокрема, змінено найменування Ленінського районного суду міста Кіровограда на Подільський районний суд міста Кропивницького.
Ухвалою Подільського районного суду міста Кропивницького від 12 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи. 
Представник позивача МТСБУ повідомлений про дату та місце судового розгляду справи належним чином, заяви, клопотання до суду не надходили.
Відповідач ОСОБА_1 про день та місце судового розгляду справи судом повідомлявся як в порядку ч.ч.5, 6 ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення за останньою відомою адресою місяця проживання: АДРЕСА_1 , копії ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою та доданими документами до позову, так і в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом опублікуванням оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, та з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.
При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.
Крім того, клопотань про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи до суду також не надходили, а так само не надходило від відповідача будь-яких заяв, клопотань, заперечень, відзиву на позов, на підставі чого справа розглянута судом за наявними у ній доказами.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції Закону №3720-ІХ від 21.05.2024 року) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним обов`язковим об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
МТСБУ є юридичною особою, належить до неприбуткових організацій, за умови відповідності вимогам, встановленим Податковим кодексом України, і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, Закону України "Про страхування", інших актів законодавства та свого статуту.
Тим самим, позивач МТСБУ є спеціальним суб`єктом у сфері страхування, а саме: організацією, яка за рахунок коштів централізованого страхового резервного фонду відшкодовує потерпілим шкоду у разі її заподіяння власником транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно – правову відповідальність.
При цьому, судом встановлено та підтверджується письмовими доказами у справі, зокрема, вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2025 року (справа №405/7004/24, провадження №1кп/405/251/24), за яким 18.08.2024 року близько 23:00 год., ОСОБА_1 , в порушення вимог п.п. 2.1 (а) та 2.9 (а) ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (згідно з актом медичного огляду № 638) та не маючи посвідчення водія будь-якої категорії, достатніх навичок водіння транспортним засобом, керував автомобілем «Volkswagen Golf», р.н. НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , здійснював рух вул. Кримська з боку вул. Олександрійської в напрямку вул. Генерала Кульчицького в м. Кропивницькому.
Керуючи вищевказаним транспортним засобом, водій ОСОБА_1 проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР, та рухаючись на вказаному транспортному засобі у вказаному напрямку, ОСОБА_1 , нехтуючи вимогами п. 12.4 ПДР (п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.), здійснював рух в межах населеного пункту зі швидкістю 95 км/год. (згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 1819/24-27 від 24.09.2024), яка значно перевищувала максимально дозволену та допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги.
Так, маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити дорожній знак № 5.38.1 ПДР (пішохідний перехід), ОСОБА_1 самовпевнено порушуючи законодавство України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, щодо прямої заборони перевищення швидкості руху в межах населеного пункту, ігноруючи вимоги п.п. 12.3 та 18.1 ПДР (п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, яка полягала у виході пішохода на проїзну частину дороги, та не вжив жодних заходів для зменшення швидкості керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, у результаті чого, в межах пішохідного переходу, на відстані 2.3 метри до правого краю проїзної частини, щодо напрямку автомобіля «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 та на відстані 18.3 метри до буд. АДРЕСА_2 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався зліва-направо відносно напрямку руху автомобіля. 
Тобто, грубе порушення водієм ОСОБА_1 вищевказаних вимог ПДР перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась та у результаті якої пішохід ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 958 від 10.09.2024, отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.
Крім того, у результаті наїзду на пішохода ОСОБА_2 , останній отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці пригоди, автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження передньої правої частини та лобового скла, проте останній продовжив рух на пошкодженому автомобілі, тим самим з місця вчинення кримінального правопорушення втік, чим грубо порушив вимоги п. 2.10 (а, б, в, г, ґ, д, е) ПДР (п. 2.10. У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: a)негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті «г» пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди).
ОСОБА_1 усвідомлюючи, що в результаті ДТП пішохід ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку із чим він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан та останній позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану через отримані ним внаслідок ДТП тілесні ушкодження, при цьому, маючи змогу допомогти ОСОБА_2 , у тому числі, шляхом безпосереднього доставлення до лікувального закладу, повідомлення закладу охорони здоров`я чи поліції, а також сторонніх осіб для здійснення аналогічних чи інших дій з цією ж метою, завідомо залишив його без допомоги у небезпечному для житті стані та покинув місце пригоди. У подальшому ОСОБА_1 переховувався від правоохоронних органів з 23 год. 00 хв. 18.08.2024 до моменту його затримання 12 год. 00 хв. 19.08.2024.
Зазначеним вироком від 21 березня 2025 року, який набрав законної сили 22.05.2025 року за зазначеним фактом ДТП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст.286-1 та ч.1 ст.135 КК України та призначено покарання: за ч.2 ст. 289 КК України у вигляді 6 (шість) років позбавлення волі, без конфіскації майна; за ч. 3 ст. 286-1 КК України у вигляді 8 (вісім) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років; за ч. 1 ст. 135 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_1 у виді позбавлення волі на строк 8 років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років. 
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 500 000 грн. 00 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №902/201/19).
У постанові від 11.12.2019 у справі № 320/4938/17 Верховний Суд наголосив, що преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.
Отже, обставина вини відповідача у ДТП встановлена вироком суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили та не повинна доказуватися при розгляді іншої справи.
Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом «VOLKSWAGEN GOLF», д.н.з. НОМЕР_1 , не була застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.
З наданих позивачем письмових доказів судом також встановлено, що потерпілий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок зазначеної вище ДТП, яка мала місце 18 серпня 2024 року помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 21 серпня 2024 року Кропивницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно – міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). 
01 жовтня 2024 року потерпіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком якої згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 02.01.1989 року Палацом реєстрації новонароджених м. Кіровограда є ОСОБА_2 , звернулася з повідомленням про дорожньо – транспортну пригоду до МТСБУ, за яким відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомила про ДТП, яка мала місце 18 серпня 2024 року близько 23:00 год. в м. Кропивницькому по вул. Кримській, на проти будинку №116А, із зазначенням обставин ДТП та учасників ДТП, а саме: водій ОСОБА_1 , в якого поліс ОСЦНВВНТЗ, - відсутній; потерпілий пішохід – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув. 
Також, 01 жовтня 2024 року потерпіла ОСОБА_3 звернулася із заявою до МТСБУ, за якою відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просила здійснити відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 18.08.2024 року близько 23:00 год., під час якої водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_4 , рухаючись в м. Кропивнинькому по вул. Кримській, навпроти будинку № 116А, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в результаті ДТП пішохід ОСОБА_2 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Належне відшкодування витрат на поховання, просила здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 , у відділенні АТ КБ «ПриватБанк». 
Згідно з довідкою МТСБУ № 1 від 28 жовтня 2024 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (справа №109563, дата реєстрації: 21.10.2024) особою, яка має право на відшкодування шкоди є ОСОБА_3 , розмір витрат на поховання становить 23 720 грн., що також підтверджується фіскальними чеками від 21 серпня 2024 року, виданими Бюро ритуальних послуг (ФОП ОСОБА_5 ), ФОП ОСОБА_6 на суму 10 400 грн., 10 600 грн. відповідно, та фіскальним чеком ФОП ОСОБА_7 на суму 2720 грн. 
У зв`язку з настанням події, передбаченої ч.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та за наказом МТСБУ №3.1/21877 від 04.11.2024 року про виплату (справа №109563) наказано Управлінню фінансів сплатити на рахунок ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну в результаті дорожньо – транспортної пригоди, кошти в розмірі 23 720 грн. 
Крім того, зазначеним наказом Управлінню врегулювання доручено здійснити заходи для компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку особою, відповідальною за шкоду, та у випадку неможливості компенсації витрат МТСБУ в добровільному порядку, юридичному управлінню доручено вчинити заходи відповідно до чинного законодавства. 
Факт сплати потерпілій ОСОБА_3 коштів в зазначеному розмірі підтверджується платіжною інструкцією №942311 від 04 листопада 2024 року, призначення платежу: виплата по справі №109563, згідно наказу № 3.1/21877 від 04.11.2024 року. 
Відповідно до ст. ст. 4, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року чинного на момент ДТП та на час виникнення спірних правовідносин, виплати потерпілій страхового відшкодування, суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. 
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до п.35.1 ст.35 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року, чинного на час ДТП та отримання потерпілою регламентної виплати, Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.
Відповідно до п.п. а) п.41.1 ст.41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. 
Тим самим, в силу настання передбачених Законом №1961-IV підстав у позивача МТСБУ виник обов`язок відшкодувати потерпілій ОСОБА_3 заподіяну відповідачем ОСОБА_1 шкоду.
Крім того, відповідно до п.27.4 ст.27 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року, чинного на момент ДТП страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.
Відповідно до п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону №1961-IV від 01.07.2004 року МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. 
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Судом встановлено, що МТСБУ виконав покладений на нього законом обов`язок та здійснив виплату страхового відшкодування(регламентну виплату) потерпілій особі в розмірі 23 720 грн., тим самим на підставі ч.2 ст.38 Закону №1961-IV після здійснення регламентної виплати набув права зворотної вимоги до відповідача ОСОБА_1 , який спричинив ДТП, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання ДТП був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно – правової відповідальності. 
При цьому, в порядку досудового врегулювання спору, позивач МТСБУ направив на адресу відповідача ОСОБА_1 вимогу за вих. №3-01а/47192 від 04.11.2024 року, в якій запропоновано у добровільному порядку компенсувати МТСБУ витрати, пов`язані з виплатою регламентної виплати потерпілій особі в розмірі 23 720 грн., яка залишена відповідачем без розгляду. 
Частиною 1 статті 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач МТСБУ, сплативши відповідно до вимог Закону страхове відшкодування (регламентну виплату) в розмірі 23 700 грн., по справі №109563 набув право на її відшкодування в порядку регресу за рахунок коштів винної особи – відповідача ОСОБА_1 на підставі п.п.38.2.1 п.38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року, чинного на час ДТП, вина якого у ДТП встановлена вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 березня 2025 року та доказуванню не підлягає, при цьому наявність підстав, які б звільняли останнього від виплати в порядку регресу, з наявних у справі доказів судом не встановлено. 

За таких обставин, позов моторного (транспортного) страхового бюро України до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою в розмірі 23 720 грн. є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, за якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим, та приймаючи до уваги, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при пред`явленні позову до суду, судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №8886 від 31 березня 2025 року. 

Керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, - 

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, код ЄДРПОУ 21647131, відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаних з регламентною виплатою, в розмірі 23 720 (двадцять три тисячі сімсот двадцять) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, код ЄДРПОУ 21647131, судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Подільського 
районного суду 
міста Кропивницького Лілія Андріївна Іванова