ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2026 року м.Дніпро Справа № 904/6271/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі: головуючого судді Мартинюка С.В. (доповідач у справі), 
суддів: Джепи Ю.А., Фещенко Ю.В.
секретар судового засідання: Рибалка Г.Д.
представники сторін:
від скаржника: Щербина М.В. (адвокат);
від позивача: Петренко І.Ф. (адвокат).
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної cкарги  ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 (повний текст рішення складено 03.02.2026), суддя Мілєва І.В.
у справі №904/6271/25 
за позовом ОСОБА_1 , Дніпропетровська область, м.Дніпро 
до Садівничого товариства "Авіатор", Дніпропетровська область, с.Єлизаветівка 
про визнання недійсними рішень

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ 
ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовною заявою до Садівничого товариства "Авіатор", в якому просить суд:
- визнати недійсним рішення правління Садівничого товариства "Авіатор", яке оформлене протоколом № 56 від 15.06.2024;
- визнати недійсним рішення загальних зборів членів Садівничого товариства «Авіатор», яке оформлене протоколом № 57 від 22.06.2024.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 15.06.2024 було проведено засідання правління СТ «Авіатор», яке оформлене Протоколом № 56, на порядок денний якого було винесено два питання:
- питання порядку денного № 1: «у зв`язку з підвищенням тарифу на електроенергію з 01.06.2024 нових фіксованих цін для населення у розмірі – 4,32 грн за 1 кВт, нічний тариф – 2,16 грн за 1 кВт, були проведені розрахунку згідно з новим тарифом та встановити тариф за 1 кВт е/е на с/т «Авіатор», 4,8 грн за 1 кВт. Розрахунок додається. Проголосували одноголосно:»;
- питання порядку денного № 2: «Провести збори садівників с/т «Авіатор» 22.06.2024 і довести новий тариф згідно розрахунку. Проголосували одноголосно:».
Протоколом № 57 було оформлено загальні збори членів СТ «Авіатор» від 22.06.2024, порядок денний яких включав одне питання, а саме: «Встановлення єдиного тарифу ел/енергії для садівників с/т «Авіатор» з 01.06.2024. По першому питанню заслухали садівника ОСОБА_2 , який провів розрахунок по визначенню нового тарифу ел/енергії із врахуванням всіх складових і коефіцієнтів, при єдиному державному тарифі – 4,32 грн за 1 кВт та встановити тариф для с/т «Авіатор» - 4,8 грн. за 1 кВт. Голосували – одноголосно». 
Позивач зазначає, що із послідовності проведення засідання правління СТ «Авіатор» та загальних зборів СТ «Авіатор» вбачається, що спочатку було проведено засідання правління по встановленню нового тарифу для членів СТ «Авіатор», а лише потім було проведено загальні збори, що суперечить Статуту та ЗУ «Про кооперацію». Відповідно до Статуту СТ «Авіатор» (далі Статут) від 2009 року, який був діючим на момент проведення засідання правління 15.06.2024 та проведення загальних зборів 22.06.2024, а саме п. 4.2 “Вищим органом управління садівничого Товариства є загальні збори». Зі змісту п. 4.2. статуту СТ «Авіатор» вбачається, що у товаристві створюється вищий, виконавчий та контрольний органи. Вищим органом товариства є загальні збори (збори уповноважених). Виконавчим органом товариства є правління. Контролюючим органом товариства є ревізійна комісія. Відповідно до вимог п. 4.2.12. збори уповноважених членів Товариства правомочні вирішувати питання, якщо на зборах присутні 2/3 усіх уповноважених членів Товариства. Відповідно до п.4.3 Статуту загальні збори Товариства правомочні вирішувати питання, якщо на зборах присутні більше половини усіх членів Товариства. Як зазначає позивач, СТ «Авіатор» нараховує 128 його садівників (членів).
Статут має п. 4.5., який стосується повноважень правління СТ «Авіатор», в переліку яких відсутня можливість приймати рішення по зміні тарифу за електроенергію та інших питань, які стосуються комунальних послуг для членів СТ «Авіатор». Садове об`єднання – це лише юридична особа, яку садівники створили для того, щоб мати можливість забезпечити свої потреби в доступі до електроенергії, а керівництво такого колективу лише організовує та регулює процес доступу садівників до електричної енергії та адмініструє фінансові ресурси, що надходять від них, з метою здійснення своєчасних розрахунків з постачальником електричної енергії, а також для покриття інших витрат, пов`язаних з організацією такого доступу садівників до електрики. Члени СТ «Авіатор» повинні використовувати свої земельні ділянки для вирощування фруктів, ягід, овочів та іншої сільськогосподарської продукції, а СТ зобов`язане створювати їм для цього належні умови. Також СТ є неприбутковою організацією. Виходячи з вищевикладених положень, СТ не є учасником оптового ринку електроенергії, не має відповідної ліцензії, не має на меті продаж електричної енергії членам СТ, має створювати для членів СТ належні умови, є неприбутковою організацією. СТ «Авіатор» щодо членів СТ «Авіатор» не є постачальником електроенергії, оскільки здійснює доставку (а не постачання) закупленої за рахунок коштів членів СТ електричної енергії через свої повітряні або підземні кабельні лінії електропередач. Отже, СТ не є і не може бути енергопостачальником.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ОСКАРЖУВАНОГО СУДОВОГО РІШЕННЯ У СПРАВІ
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 у справі №904/6271/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції зазначив, що статут СТ «Авіатор» не містить заборони правлінню СТ «Авіатор» приймати рішення по зміні тарифу за електроенергію. Також зі статуту не вбачається, що прийняття рішення по зміні тарифу за електроенергію відноситься до виключної компетенції загальних зборів.
Судове рішення мотивоване тим, позивачем не доведено порушення його прав проведенням засідання правління СТ «Авіатор», яке оформлене Протоколом № 56 від 15.06.2024, а також не доведено наявності негативних наслідків для позивача за фактом прийняття відповідного рішення. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погодившись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору і витрат на правничу допомогу.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
В обґрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми процесуального та матеріального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.
У поданій скарзі Скаржник посилається на те, що закупівля електроенергії відбувалася по ціні – 4,32 грн., яка була встановлена Постановою НКРЕКП, а продаж електроенергії для колективного побутового споживача встановлено спірним рішенням зборів за ціною – 4,80 грн. за 1 кВ. електроенергії, різниця між цими тарифами і є прибуток, на що не має права СТ «Авіатор», як неприбуткова організація. Також СТ «Авіатор» не має ліцензії на торгівлю електроенергією.
Позивач вважає, що враховуючи чинність статуту, загальним зборам та правлінню кооперативу, прямо заборонено порушувати нормативно-правові акти та Закони України у своїй діяльності. 

УЗАГАЛЬНЕНИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У поданому 18.03.2026 відзиві на апеляційну скаргу СТ "АВІАТОР" заперечує проти задоволення апеляційної скарги.
В обґрунтування заявленої позиції Відповідач зазначає, що затверджений тариф 4,80 грн за 1 кВ вбачає в собі закупівлю та розподіл електроенергії між членами садівничого товариства та враховує додаткові витрати електричної енергії в елементах мереж (нагрів елементів мереж, контактних з`єднань тощо, освітлення вулить товариства, робота установок та ін.).
Відповідач вважає, що ним, як колективним споживачем електричної енергії, не порушено права Позивача.

РУХ СПРАВИ В СУДІ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Мартинюка С.В. (доповідач), судді – Джепи Ю.А., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 у справі №904/6271/25. Розгляд справи №904/6271/25 призначений у судовому засіданні на 01.04.2026. 
18.03.2026 до суду через систему “Електронний суд” від Садівничого товариства "Авіатор" надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого заявник заперечує щодо задоволення апеляційної скарги.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ
З 10.03.2007 року ОСОБА_1 є членом садівничого товариства «АВІАТОР», що підтверджується членською книгою № 7 та не заперечується сторонами.
15.06.2024 року було проведено засідання правління СТ «АВІАТОР», яке оформлене Протоколом № 56, на порядок денний якого було винесено два питання.
Питання порядку денного № 1: «у зв`язку з підвищенням тарифу на електроенергію з 01.06.2024 року нових фіксованих цін для населення у розмірі 4,32 грн. за 1 квт., нічний тариф – 2,16 грн. за 1 квт., були проведені розрахунку згідно з новим тарифом та встановити тариф за 1 квт. е/е на с/т «Авіатор», 4,8 грн. за 1 квт. Розрахунок додається. Проголосували одноголосно:».
Питання порядку денного № 2: «Провести збори садівників с/т «Авіатор» 22.06.2024 і довести новий тариф згідно розрахунку. Проголосували одноголосно:».
Протоколом № 57 було оформлено рішення загальних зборів членів СТ «АВІАТОР» від 22.06.2024 року, порядок денний яких включав всього одне питання, а саме: «Встановлення єдиного тарифу ел/енергії для садівників с/т «Авіатор» з 01.06.2024 року. По першому питанню заслухали садівника ОСОБА_2 , котрий провів розрахунок по визначенню нового тарифу ел/енергії із врахуванням всіх складових і коефіцієнтів, при єдиному державному тарифі – 4,32 грн. за 1 квт. та встановити тариф для с/т «Авіатор» - 4,8 грн. за 1 квт. Голосували – одноголосно».
На загальних зборах 22.06.2024 року присутні особи були зазначені у списку, який додається до Протоколу № 57
Відповідно до Статуту СТ «Авіатор» (далі Статут) від 2009 року, який був діючим на момент проведення засідання правління 15.06.2024 року та проведення загальних зборів 22.06.2024 року, а саме п. 4.2 “Вищим органом управління садівничого Товариства є загальні збори»
Зі змісту п. 4.2. статуту СТ «АВІАТОР» вбачається, що у товаристві створюється вищий, виконавчий та контрольний органи. Вищим органом товариства є загальні збори (збори уповноважених). Виконавчим органом товариства є правління. Контролюючим органом товариства є ревізійна комісія. Відповідно до вимог п. 4.2.12. , збори уповноважених членів Товариства правомочні вирішувати питання, якщо на зборах присутні 2/3 усіх уповноважених членів Товариства/
На підставі п.4.3 Статуту, Загальні збори Товариства правомочні вирішувати питання, якщо на зборах присутні більше половини усіх членів Товариства. СТ «АВІАТОР» нараховує 128 його садівників(членів).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2024 року, Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 483, пунктом 2 додатку 3, було встановлено Фіксовані ціни, визначені пунктом 1 цього додатка, застосовуються до електричної енергії, що купується у постачальників універсальних послуг та споживається, частина 3 – «у дачних та дачно-будівельних кооперативах, садових товариствах, гаражно-будівельних кооперативах на технічні цілі (роботу насосів) та освітлення території», за тарифом – 4, 32 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ І ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Перевіряючи правильність застосування судом попередньої інстанції норм права при ухвалені оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно ст. 1 Закону України «Про кооперацію» кооперація - система кооперативних організацій, створених з метою задоволення економічних, соціальних та інших потреб своїх членів.
За визначенням ст. 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування; обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.
Статтею 6 Закону України «Про кооперацію» визначено, що кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків та може мати печатки.
Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про кооперацію» кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах.
Статтею 9 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що державна реєстрація кооперативу проводиться в порядку, передбаченому законом.
Таким чином, обслуговуючий кооператив незалежно від напряму його діяльності є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.
Садівничі товариства є обслуговуючими кооперативами і саме ця організаційно-правова форма більше відповідає меті створення садівничого товариства, спір у даній справі стосується реалізації прав члена кооперативу на управління кооперативом, а правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначає саме Закон України «Про кооперацію». 
Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.
З аналізу наведених положень законодавства вбачається, що корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності, передбачені законом і статутними документами. Відповідно члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.
Згідно з ч.1 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.
Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про кооперацію» визначено, що до компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, голови ревізійної комісії (ревізора), а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу; затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном; утворення спеціальних комісій із залученням як консультантів найманих працівників; прийняття рішень про вступ кооперативу до кооперативних об`єднань; прийняття рішень про реорганізацію або ліквідацію кооперативу.
Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу (ч.3 ст.15 Закону України «Про кооперацію» ).
Відповідно до ч.4 ст.15 Закону України «Про кооперацію» чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік.
Протоколом № 57 оформлено загальні збори членів СТ «Авіатор» від 22.06.2024, порядок денний яких включав одне питання, а саме: «Встановлення єдиного тарифу ел/енергії для садівників с/т «Авіатор» з 01.06.2024. По першому питанню заслухали садівника ОСОБА_2 , який провів розрахунок по визначенню нового тарифу ел/енергії із врахуванням всіх складових і коефіцієнтів, при єдиному державному тарифі – 4,32 грн за 1 кВт та встановити тариф для с/т «Авіатор» - 4,8 грн за 1 кВт. Голосували – одноголосно». 
Рішення загальних зборів є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), тобто офіційним письмовим документом, що породжує певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Підставами для визнання правових актів індивідуальної дії (ненормативних актів) незаконними (недійсними) є невідповідність їх вимогам чинного на час його видання (затвердження) законодавства, в тому числі Конституції України, та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт.
Для визнання недійсним рішення загальних зборів необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (в даному випадку члена садівничого товариства - позивача). Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлений, господарський суд не має підстав для задоволення позову. Не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.
Оскаржувані рішення органів управління господарського товариства можуть бути визнані недійсними лише у разі, якщо вони прямо (а не опосередковано чи потенційно) впливають на права чи законні інтереси учасника та порушують їх та за умови, що буде дотримано справедливий баланс між індивідуальними та загальними інтересами, що залежить від всіх обставин у кожному окремому випадку. При цьому позивач повинен довести, що існує безпосередній зв`язок між стверджуваним порушенням та прийнятими оскаржуваними ним рішеннями органів управління господарського товариства.
Однак колегія суддів бере до уваги те, що обов`язок щодо спростування цієї презумпції належними, допустимими та достовірними доказами покладається саме на ту особу, яка її заперечує, а оцінка таких доказів здійснюється судами з урахуванням вимог статті 86 ГПК України. 
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Більш того, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Позивач зазначає, що СТ «Авіатор» нараховує 128 його садівників (членів), на підтвердження чого надав список садівників СТ «Авіатор».
При дослідженні наявних в матеріалах справи доказів, колегія суддів зазначає, що Протокол загальних зборів членів СТ «Авіатор» № 57 від 22.06.2024 не містить інформації щодо загальної кількості членів СТ «Авіатор», а також кількості присутніх членів на зборах. Вказаний протокол містить запис: «На зборах присутні: (список додається)».
Слід зазначити, що тягар доказування наявності достатньої кількості присутніх на зборах членів садівничого товариства покладається саме на товариство, оскільки на нього покладається організація та проведення загальних зборів та, зокрема, оформлення результатів голосування по питаннях порядку денного.
За наявності в матеріалах справи примірнику протоколу загальних зборів, зі змісту якого неможливо встановити кількість та персональних склад присутніх на зборах, апеляційний суд вважає встановленою обставину щодо відсутності достатньої кількості присутніх для прийняття рішень.
В свою чергу, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2024 року, Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 483, пунктом 2 додатку 3, було встановлено Фіксовані ціни, визначені пунктом 1 цього додатка, застосовуються до електричної енергії, що купується у постачальників універсальних послуг та споживається, частина 3 – «у дачних та дачно-будівельних кооперативах, садових товариствах, гаражно-будівельних кооперативах на технічні цілі (роботу насосів) та освітлення території», за тарифом – 4, 32 грн.
Відповідно до п. 1.1.2 розділу 1 «Правил роздрібного ринку електричної енергії» в редакції 12.01.2024 року (чинний на момент встановлення тарифу по СТ «Авіатор»):
«постачання електричної енергії – продаж електричної енергії споживачу відповідно до умов договору».
«договір про постачання електричної енергії споживачу – домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами».
Укладати договори на постачання електроенергії мають право виключно організації, які мають відповідні ліцензії (частина 1 ст. 8 Закону України «Про ринок електричної енергії»).
Відповідно до с.т 8 ЗУ «Про ринок електричної енергії» вбачається, що господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачам, зберігання енергії, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадяться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії, якщо інше не передбачено цим Законом.
В свою чергу, садове об`єднання – це лише юридична особа, яку садівники створили для того, щоб мати можливість забезпечити свої потреби в доступі до електроенергії, а керівництво такого колективу лише організовує та регулює процес доступу садівників до електричної енергії та адмініструє фінансові ресурси, що надходять від них, з метою здійснення своєчасних розрахунків з постачальником електричної енергії, а також для покриття інших витрат, пов`язаних з організацією такого доступу садівників до електрики.
Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 ЦК України.
Як вже зазначалось, особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України "Про кооперацію". За змістом положень статей 2, 6, 9 цього Закону кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі.
За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.
Обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу. Обслуговуючий кооператив надає послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (статті 2, 23 Закону України "Про кооперацію").
Відповідно до листа НКРЕКП, щодо впорядкування відносин між учасниками садівничих товариств та садівничими товариствами, у тому числі в частині здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію, опублікованого 18 березня 2019 року (оновленого: 29.02.2024), згідно з положеннями глави 10.2 розділу X Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, закупівля електричної енергії та розподіл здійснюються за рахунок коштів споживачів колективного побутового споживача. Умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів колективного побутового споживача, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж колективного побутового споживача регулюються установчими документами та/або укладеними в установленому законодавством порядку договорами між споживачами колективного побутового споживача та колективним побутовим споживачем щодо розподілу та постачання електричної енергії в межах колективного побутового споживача.
Згідно з положеннями розділу Х Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, умови використання електричної енергії, розрахунки за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів колективного побутового споживача тощо, визначаються згідно з установчими документами та/або укладеними в установленому законодавством порядку договорами між споживачами колективного побутового споживача та колективним побутовим споживачем.
Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення та «зеленої» трансформації енергетичної системи України» № 3220-IX від 30.06.2023 (дата набуття чинності з 27.07.2023) були внесені зміни до статей 58 та 60 Закону України «Про ринок електричної енергії», відповідно до яких:
- споживачі колективного побутового споживача здійснюють відшкодування за спожиту електричну енергію правлінню колективного побутового споживача за тими самими цінами, за якими колективний побутовий споживач купує та здійснює розрахунки за електричну енергію з електропостачальником такого колективного побутового споживача.
- колективний побутовий споживач не може перешкоджати встановленню споживачами колективного побутового споживача приладів обліку, що забезпечують диференційований облік спожитої електроенергії окремо за різними періодами часу (зонами доби).
Колегія суддів зауважує, що СТ «Авіатор» по відношенню до членів СТ «Авіатор» не є постачальником електроенергії, оскільки здійснює доставку закупленої за рахунок коштів членів садівничого товариства електричної енергії через свої повітряні або підземні кабельні лінії електропередач. Отже, садівниче товариство не є і не може бути енергопостачальником та встановлювати власну ціну за споживання та постачання електроенергії.
Рішення садівничого товариства про встановлення тарифу на електроенергію у розмірі більшому, ніж встановлений для побутового споживача порушує права позивача, оскільки створює для нього додаткові витрати.
Підсумовуючи вищенаведене, врахувавши доводи та вимоги апеляційної скарги щодо оскарження судового рішення, а також з огляду на зазначені вище мотиви та норми чинного законодавства України, колегія суддів дійшла до висновку про скасування оскаржуваного судового рішення місцевого господарського суду з ухваленням нового рішення, про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Щодо витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України врегульовано, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до ч.1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. 
27.10.2025 між ОСОБА_1 (Клієнт) та Щербиною М.В. (Адвокат) укладено договір про надання правничої допомоги №91 (далі - договір), відповідно до п. 1 договору адвокат зобов`язується здійснити представництво Клієнта, а також виконати всі необхідні дії, що пов`язані із визнанням недійсним рішення правління від 15.06.2024 та рішення загальних зборів СТ "АВІАТОР" від 22.06.2024, щодо самостійного встановлення тарифів на електроенергію для колективних побутових споживачів СТ "АВІАТОР", та виконати інші доручення від клієнта, на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.
Пунктом 3 Договору встановлено, що за надання Адвокатом правничої допомоги за цим Договором, що вказана в п.1 Договору, Клієнт зобов`язаний виплатити адвокату гонорар (винагороду) та оплатити фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору в розмірі та на умовах, визначених в Додатку до цього Договору.
Сторонами також укладено Додаток від 27.10.2025 до Договору про надання правничої допомоги, за змістом якого сторони погодили:
- виплату фіксованої суми за надання Адвокатом правничої допомоги вказаної в Договорі і визначеної Дорученням, за одне судове засідання в розмірі 1500, 00 грн. (п.1.);
- виплату гонорару за підготовку та подання позовної заяви до господарського суду в розмірі 17 000,00 грн. (п.3.);
- виплату гонорару (винагороди) за позитивних результат по справі в розмірі 3000,00 грн. (п.4.).
Відповідно до долученого до матеріалів справи акту від 15.01.2026 прийому-передачі виконаних/наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №91 від 27.10.2025 адвокат надав, а клієнт прийняв послуги з правничої допомоги на загальну суму 25 000, 00 грн, а саме:
- складання та подання до суду позовної заяви про визнання недійсним рішення правління від 15.06.2024 та рішення загальних зборів 22.06.2024;
- "гонорар успіху", передбачений договором;
- складання та направлення заяви про усунення недоліків;
- підготовка та участь адвоката в судових засіданнях (10.12.2025, 09.01.2026, 02.02.2026).
Суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Частиною 8 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
В обґрунтування заявлених витрат на правову допомогу позивачем надані належні докази (договір, акт), які вказують на доцільність, розумність та співмірність витрат з об`ємом наданої правової допомоги.
Дослідивши матеріали справи, з урахуванням принципу пропорційності розподілу судових витрат, передбаченого положеннями ст. 129 ГПК України, колегія суддів доходить до висновку, що понесені позивачем витрати на правову допомогу не відповідають складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг, у зв`язку з чим заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню в розмірі 10 000, 00 грн.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. 
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у даній справі підлягають задоволенню частково, до стягнення належать 10 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, вказані витрати є справедливими та співмірними.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Рішення господарського суду зазначеним вимогам не відповідає.
На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом допущено невірне застосування норм матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, яке відповідно до ст. 277 ГПК України підлягає скасуванню та ухваленню нового рішення про задоволення позовних вимог.
Враховуючи наведене та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути скасоване, позов задоволено у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Відповідно до п. б ч. 4 ст. 282 ГПК України, у зв`язку зі скасуванням судового акту попередньої інстанції і ухваленням нового рішення про задоволення позову, підлягають новому перерозподілу і судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ч. 4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , судові витрати, понесені останнім, підлягають відшкодуванню та покладаються на Відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 у справі №904/6271/25 - задовольнити.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.02.2026 у справі №904/6271/25 – скасувати.
Ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Визнати недійсним рішення правління Садівничого товариства "АВІАТОР", яке оформлене протоколом № 56 від 15.06.2024 року, та рішення загальних зборів членів Садівничого товариства «АВІАТОР», яке оформлене Протоколом № 57 від 22.06.2024 року.

Стягнути Садівничого Товариства «Авіатор» (51831, Україна, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., село Єлизаветівка; ідентифікаційний код юридичної особи 24229894) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНКОПП НОМЕР_1 ) 2 422, 40 грн. судового збору та 10 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Садівничого Товариства «Авіатор» (51831, Україна, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., село Єлизаветівка; ідентифікаційний код юридичної особи 24229894) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНКОПП НОМЕР_1 ) 7 267, 20 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 ГПК України. 
Повний текст постанови складено 13.04.2026.

Головуючий суддя С.В. Мартинюк

Суддя Ю.А. Джепа

Суддя Ю.В. Фещенко