Справа № 766/18231/25
н.п 1-кп/766/3100/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області 
в складі головуючого судді – ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 , 
за участю прокурора ОСОБА_3 (на відеоконференції),
захисника (адвоката) ОСОБА_4 (на відеоконференции)
обвинуваченого ОСОБА_5 ( на відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР № 4202515240000079 від 12.03.2025 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Херсонської області, Херсонського району, селище Комишани, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , достовірно усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії проти України, яка розпочалась 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення її території, достеменно знаючи та розуміючи факт захоплення та подальшого незаконного утримання окупаційною адміністрацією РФ та ЗС РФ території міста Херсона та Херсонської області, всупереч нормам чинного законодавства України та міжнародно-правових актів, переслідуючи прямий умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи громадянином України, у період збройного конфлікту, в умовах дії воєнного стану, перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Херсон, не пізніше серпня 2022 року (більш точного місця в ході досудового розслідування не встановлено), з ідеологічних та корисливих мотивів, на підставі незаконних наказів про забезпечення охорони та нагляду за ув`язненими добровільно виконував обов`язки так званого молодшого інспектора поста та здійснював охорону і нагляд за ув`язненими та засудженими, а саме відповідно до розміщення особового складу чергової зміни здійснював нагляд за засудженими на харчоблоку «Слідчого ізолятору (№1) Управління служби виконання покарань по Херсонській області, з заробітною платою 40 000 російських рублів відповідно до платіжних відомостей на виплати грошового забезпечення, тобто добровільно виконував обов`язки за посадою молодшого інспектора у незаконно створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території міста Херсон Херсонської області правоохоронному органі.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 7 ст. 111-1 КК України як колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, дав показання, що під час окупації рф м. Херсона, приблизно влітку 2022 року, він шукав роботу, побачив оголошення про роботу в ДУ «Слідчий ізолятор» окупаційної влади, вирішив звернутись, оскільки потрібні були гроші для утримання родини та матері похилого віку. Він добровільно працевлаштувався на посаду молодшого інспектора до “Слідчого ізолятору № 1 Управління служби виконання покарань по Херсонській області” окупаційної влади. Працював до жовтня 2022 року, отримував заробітну плату у рублях. В його обов`язки входило нагляд за засудженими. Свої дії пояснює скрутним матеріальним становищем. У вчиненому розкаюється.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина підтверджується наступними перевіреними в судовому засіданні доказами.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.09.2025 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 впізнала обвинуваченого ОСОБА_5 як співробітника Херсонського слідчого ізолятора окупаційної влади, який працював там під час окупації м. Херсона;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.09.2025 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як співробітника Херсонського слідчого ізолятора окупаційної влади;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.09.2025 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, який працював в ДУ Херсонський слідчий ізолятор під час окупації м. Херсона;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.09.2025 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, який працював в ДУ Херсонський слідчий ізолятор під час окупації м. Херсона;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2025 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, який працював в ДУ Херсонський слідчий ізолятор під час окупації рф м. Херсона;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.09.2025 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, який працював в ДУ Херсонський слідчий ізолятор під час окупації м. Херсона;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.09.2025 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, який працював в ДУ Херсонський слідчий ізолятор під час окупації м. Херсона;
- копіями документів, отриманими відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.09.2025 року, та які підтверджують діяльність обвинуваченого ОСОБА_5 як спіробітника ДУ “Херсонський слідчий ізолятор” під час окупації, а саме (мовою оригіналу): “постовая ведомость пост № 7-7 м младшего инспектора поста рядового ОСОБА_13 от 02.09.2022», “постовая ведомость пост № 7-7 м младшего инспектора поста рядового ОСОБА_13 от 17.09.2022», “постовая ведомость пост № 8 младшего инспектора поста рядового ОСОБА_13 от 11.09.2022», «постовая ведомость пост № 7-7 м младшего инспектора поста рядового ОСОБА_13 от 08.09.2022», «постовая ведомость пост № 8 младшего инспектора поста рядового ОСОБА_13 от 14.09.2022», “постовая ведомость пост № 7-7 м младшего инспектора поста рядового ОСОБА_13 от 20.09.2022», приказ № 17 «Об обеспечении охраны и надзора за заключенными на сутки от 26.08.2022», приказ № 11 ДСП «Об обеспечении охраны и надзора за заключенными на сутки от 09.09.2022», приказ № 8 ДСП «Об обеспечении охраны и надзора за заключенными на сутки от 17.08.2022», приказ № 5 ДСП «Об обеспечении охраны и надзора за заключенными на сутки от 15.08.09.2022», приказ № 2 ДСП «Об обеспечении охраны и надзора за заключенными на сутки от 12.08.2022». 
Вказані документи були отримані на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.09.2025 року, якою було надано дозвіл на ознайомлення та зняття копій з документів іншого кримінального провадження № 420221000000000247 від 02.06.2022 року.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».
Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначати покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. 
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, однак, яким, з огляду на конкретні обставини справи, не завдано реальної майнової шкоди.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є: повне визнання вини та щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню та суду у встановленні істини у справі та розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи сукупність наведених обставин справи та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, позицію сторони обвинувачення та враховуючи конкретні обставини справи, а також те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, яким не завдано реальної майнової шкоди, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, дані, що характеризують обвинуваченого, який має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також те, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання відповідно до санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті), без конфіскації майна.
Таким чином суд погоджується із позицією прокурора щодо можливості призначення ОСОБА_5 покарання за вчинений ним злочин з урахуванням положень ст.ст.69 КК України без конфіскації майна.
Санкцією ч.7 ст.111-1 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Приймаючи рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правозахисних і правоохоронних органах, суд враховує, що вказане додаткове покарання є обов`язковим у санкції вказаної статті.
В даному випадку суд вважає, що буде справедливим та співмірним призначення додаткового покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить певний період часу у майбутньому бути представником державної влади в Україні.
Крім того, з метою забезпечення виконання вироку, суд вважає необхідним продовжити строк дії запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Судові витрати суду не представлені.
Питання щодо речових доказів у справі суд вирішує у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 615 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, правозахисних і правоохоронних органах на строк 10 (десять) років, без конфіскації майна.
Запобіжний захід, обраний стосовно  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний - тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання  ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дати набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 25.09.2025 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Строк додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посаду та займатись певною діяльністю рахувати з моменту відбуття основного покарання.
Речовий доказ: мобільний телефон марки РЕДМІ 6a ХIAOMI з IMEI 1 - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , та сім карткою мобільного оператора Водафон із номеро НОМЕР_3 - вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.
Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.
Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

        Суддя	        ОСОБА_1