Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/2237/21
Провадження № 2/689/3/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

21 квітня 2026 року с-ще Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області в складі:
головуючий - суддя Соловйов А.В.
за участю: 
секретаря судового засідання Цмикайло Т.В.
представника позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Ярмолинці цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче комерційне підприємство "Екоресурс" 
до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області, Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області,  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника – ОСОБА_4 , 
про (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 26.10.2020 р. (т. 2 а.с. 30-34):
1)визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24.12.2015 р. №22-7404-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_5 »; 
2)визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.03.2016 р. №22-7016-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 »;
3)скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №29391730 від 23.04.2016 р. державного реєстратора Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області Ткачук Олени Ігорівни щодо реєстрації права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку кадастровий №6825881200:03:018:0014;
4)скасування запису про державну реєстрацію права власності №14297444 щодо ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим №6825881200:03:018:0014, вчиненого державним реєстратором Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області Ткачук Оленою Ігорівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №29391730 від 23.04.2016 р.;
5)припинення права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку кадастровий №6825881200:03:018:0014.
встановив:
09.01.2019 р. На адресу суду надійшла позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче комерційне підприємство "Екоресурс" до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , Державного реєстратора Ярмолинецької районної державної адміністрації Ткачук О.І., Державного реєстратора реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Андрієвської М.В. про визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою, про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність; скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; скасування записів про державну реєстрацію права власності.
Позиції сторін.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.05.2000 р. рішенням №3 Баранівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області передано ВАТ «Геотехнічний інститут» у довгострокову оренду 7,4 га землі несільськогосподарського призначення із земель запасу в урочищі «Яковець» строком на 20 років для розробки кар`єру глауконітового піску. Це рішення стало підставою для підписання 10.07.2011 р. договору оренди землі між ВАТ «Геотехнічний інститут» та Баранівською сільською радою. 18.014.2002 р. ВАТ «Геотехнічний інститут» заснувало ТОВ «НВКП «Екоресурс», яке 03.06.2002 р. отримало спеціальний дозвіл на користування надрами в межах ділянки надр «Адамівське-ІІ». 02.11.2004 р. товариство отримало спеціальний дозвіл на користування надрами № 3489 на видобування глауконіт-кварцових пісків, придатних для виготовлення глауконітоліту в межах родовища «Адамівське-ІІ» за межами с. Баранівка, строк дії якого пізніше був продовжений на 20 років, та акт про надання гірничого відводу від 17.01.2006 р. №1166, повторно виданий позивачу 10.08.2016 р. за №3125. Впродовж тривалого часу позивач намагався оформити право користування земельною ділянкою у межах родовища для облаштування кар`єру із розробки глауконіт-кварцових пісків. З цією метою подавав документи до ГУ Держгеокадастру, однак останнє заяви товариства розглядало неналежно або не розглядало, натомість в незаконний спосіб розпорядилося земельною ділянкою у межах родовища, поділивши її та відчуживши частинами на користь фізичних осіб. Наказом ГУ Держгеокадастру на підставі поданих заяв, у т.ч. ОСОБА_5 , було надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок в межах родовища для ведення особистого селянського господарства. 30.03.2016 р. ГУ Держгеокадастру видало наказ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким затвердило ОСОБА_5 відповідний проект землеустрою.
Посилається на те, що зазначені фізичні особи, у т.ч. ОСОБА_5 , протиправно володіли і користувались земельною ділянкою з родовищем загальнодержавного значення, а ТОВ "НВКП "Екоресурс" як володілець спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу, фактично позбавлений можливості здійснювати свою господарську діяльність з розробки родовища, чим порушено права позивача.
Відповідач – ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області надав відзив на позовну заяву, яким проти позову заперечив. Посилається на те, що укладення договору оренди землі відбувається на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Однак, такий договір оренди землі на підставі розпорядження Ярмолинецької РДА від 13.02.2009 р. №129/2009-р до позовної заяви не долучений. Такий догові оренди за рахунок земель сільськогосподарського призначення був укладений на 5 років та закінчився у 2014 р.. Додаткова угода про поновлення договору, передбачена ч. 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не укладалась. Посилаючись на відмову ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області в продовженні договору оренди, позивач не оскаржував бездіяльність цього органу та, помилково керуючись ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», звернувся до цього суб`єкта для продовження договору оренди, хоча зміна цільового призначення земельної ділянки приймається тими органами державної влади чи місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення цих земельних ділянок. У разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди (ч. 12 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Оскільки спірна земельна ділянка на момент звернення до ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області відповідачів – фізичних осіб вважалась вільною, було прийнято рішення цим особам про надання дозволу на розробку проекту відведення.
Представник відповідача ОСОБА_5 – Попович В.Й. подав відзив на позовну заяву, у якій вказав, що позивач, не отримавши у місячний строк відповіді на своє звернення з приводу поновлення договору оренди (09.03.2014 р.), не звернувся із позовом в межах позовної давності до суду, а звернувся лише у березні 2019 р., що є підставою для відмови у позові. Посилається на отримання позивачем відповідно до договору оренди від 10.05.2018 р. в оренду земельної ділянки площею 1,63 га кадастровий номер 6825881200:03:018:0117, що свідчить про відсутність порушень прав позивача на користування надрами.
Позивачем було надано відповідь на відзив ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області, у якому зазначив, що звертався як до ГУ Держземагенства у Хмельницькій області (правонаступником якого є ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області), так і до Ярмолинцької РДА з повідомленням про укладення договору оренди на новий строк разом із проектом додаткової угоди. Жоден з адресатів не надіслав повідомлення про відмову у поновленні договору оренди на новий строк. Тому, ГУ Держгеокадастру не відмовляло позивачу у продовженні договору оренди землі. Не одержавши відповіді, позивач 11.03.2015 р. надіслав до ГУ Держгеокадастру нову заяву від 10.03.2015 р. №6 на отримання нового дозволу розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 14 га із земель запасу для облаштування кар`єру. 
При цьому, спірні відносини не стосуються пролонгації договору оренди землі, у той час як позивач мав законні очікування на отримання дозволу на виготовлення документації із землеустрою як власник спеціального дозволу на користування надрами. Відповідачі – фізичні особи не мали права претендувати на земельні ділянки над родовищем враховуючи засаду єдності земельної ділянки та родовища під нею. При цьому, заяви цих осіб ГУ Держеокадастру розглянуло за 16 днів, у той час як заяву позивача, як власника спецдозволу розглядало понад рік. 
Посилається на ч. 4 ст. 24 КУпН, згідно із якою користувач надр (інвестор), який отримав спеціальний дозвіл на користування надрами та гірничий відвід (у разі його необхідності) або уклав угоду про розподіл продукції, має виключне право здійснювати в його межах користування надрами відповідно до цього спеціального дозволу та угоди про розподіл продукції. Таким чином, поділивши земельну ділянку над родовищем державного значення на декілька частин та передавши їх у власність фізичним особам, ГУ Держгеокадастру порушило право позивача на користування надрами.
Крім того, позивачем було надано відповідь на відзив ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 .. Посилається на те, що позовна заява була подана не в березні 2019 р., а 26.12.2018 р., позивач не заявляв вимог про пролонгацію договору оренди земельної ділянки, а оскаржує накази ГУ Держгеокадастру, які порушують його права, оскільки унеможливили розробку кар`єру. Найбільш рання дата для обчислення позовної давності – дата видання першого наказу – 21.12.2015 р., хоча у цю дату позивач ніяк не міг довідатись про його видання, оскільки цей наказ не стосувався позивача і відповідач про нього не повідомляв. Тому, подавши позов 26.12.2018 р. позивач не пропустив строк позовної давності. Інші ж оскаржувані накази взагалі датовані 2016 р.. Той факт, що позивач отримав в оренду земельну ділянку площею 1,63 га поряд із родовищем, не спростовує позовних вимог, оскільки площа родовища становить 13,7777 га, а позивач звертався до ГУ Держгеокадастру із заявою від 10.03.2015 р. про дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 14 га.
Державний реєстратор Олешиньсокї сільської ради Андрієвська М.В. надала відзив, яким просила у позові відмовити. Посилається на те, що вона не здійснювала державну реєстрацію об`єктів, Олешинська сільська рада не є правонаступником Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, яка проводила державну реєстрацію. Такі функції здійснювали державні реєстратори районних, міських та міськрайонних управлінь юстиції. 
Враховуючи, що оскаржувані рішення приймались посадовою особою Хмельницького міськрайонного управління юстиції, яка на підставі постанови КМУ №99 від 11.02.2016 р. «Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги» та наказу Мінюсту України №572/5 від 01.03.2016 р. «Про ліквідацію територіальних управлінь юстиції», було ліквідовано та припинило свою діяльність 24.05.2016 р. без правонаступництва, а на даний час повноваження у сфері державної реєстрації здійснюють органи місцевого самоврядування та місцеві державні адміністрації, належним відповідачем вважає Ярмолинецьку районну державну адміністрацію.
Хмельницька районна державна адміністрація надала відзив, у якому просить розглянути справу без участі її представника та із дотриманням законодавства. Посилається на те, що Хмельницька РДА не порушувала прав позивача, а тому є неналежним відповідачем. Хоча Хмельниьцка РДА є правонаступником Ярмолинецької РДА після реорганізації останньої розпорядженням КМУ №1635-р від 16.12.2020 р., але у своєму штаті реєстратора не має.
Ярмолинецька селищна рада подала заяву, у якій покладається на розсуд суду при вирішенні спору та просить розглянути справу без участі свого представника. 
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Посилається на те, що внаслідок неправомірних дій ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області позивач був позбавлений можливості розробляти родовище «Адамівське ІІ», хоча як власник спеціального дозволу мав виключне право на оформлення землекористування.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 в судових засіданнях проти позову заперечували, посилаючись на право ОСОБА_5 на безоплатну приватизацію земельної ділянки. Правом на подання письмового відзиву не скористались.
Інші особи, які беруть участь у справі, участь уповноважених представників у судових засіданнях не забезпечили.
Хід справи.
Ухвалою Ярмолинецького районного суду (суддя Баськов М.М.) від 11.03.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Ухвалою від 11.03.2019 р. було задоволено заяву позивача про забезпечення позову та заборонено, зокрема, Головоному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області та ОСОБА_5 вчиняти дії, пов`язані із розпорядженням, зокрема, земельною ділянкою кадастровий номер 6825881200:03:018:0014.
Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 11.10.2019 р. за клопотанням позивача було замінено співвідповідача – державного реєстратора реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Андрієвську М.В, належним співвідповідачем – Ярмолинецькою районною державною адміністрацією. 
Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 27.01.2020 р. зупинено провадження у справі у зв`язку із призначенням земельно-технічної експертизи для вирішення питань щодо можливого накладання земельних ділянок відповідачів на територію поверхні родовища, визначену в спеціальному дозволі на користування надрами №3489 від 02.11.2004 р..
Висновком експерта №015/20 від 23.07.2020 р. встановлено факт накладення земельних ділянок на територію поверхні родовища, у зв`язку із чим ухвалою від 06.10.2020 р. провадження у справі було поновлено. 
Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 04.11.2021 р. було роз`єднано позовні вимоги в цивільній справі №689/25/19 та виділено в самостійне провадження позовні вимоги ТзОВ "Науково-виробниче комерційне підприємство "Екоресурс" до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_5 , Державного реєстратора Ярмолинецької районної державної адміністрації Ткачук О.І., про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; скасування запису про державну реєстрацію прав, припинення права власності.
Ухвала мотивована тим, що один з відповідачів - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході розгляду справи були здобуті усі необхідні докази, а спірні правовідносини передбачають правонаступництво.
Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 14.12.2021 р. було зупинено провадження у справі за позовом ТзОВ "Науково-виробниче комерційне підприємство "Екоресурс" до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_5 , Державного реєстратора Ярмолинецької районної державної адміністрації Ткачук О.І. до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Рішенням Ярмолинецького районного суду від 31.10.2022 р. у справі №689/25/19 (виділена частина позовних вимог) позов було задоволено частково, визнано незаконними та скасовано оскаржувані накази ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, припинено право власності відповідачів – фізичних осіб, а в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокаастру про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою відповідачам – у позові відмовлено, оскільки такий спосіб захисту визнано неефективним, оскільки внаслідок реалізації відповідачами цих наказів вони вичерпали свою дію. Відмовлено також у задоволенні позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора та записів щодо державної реєстрації речових прав у зв`язку із зверненням із позовом до неналежного відповідача – державного реєстратора Ткачук О.І. та Ярмолинецької РДА, оскільки спірні відносини виникли у позивача лише із ГУ Держгеокадастру та фізичними особами – відповідачами, які набули земельні ділянки. 
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 07.02.2023 р. рішення Ярмолинецького районного суду від 31.10.2022 р. було залишено без змін. Постановою Верховного суду від 30.08.2023 р. рішення Ярмолинецького районного суду від 31.10.2022 р. та постанову Хмельницького апеляційного суду від 07.02.2023 р. було залишено без змін, а касаційні скарги відповідачів – фізичних осіб – без задоволення.
Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 11.06.2024 р. було поновлено провадження у справі №689/2237/21. Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 01.08.2024 р. було залучено до участі у справі в якості відповідача правонаступника ОСОБА_5 – ОСОБА_2 ..
Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 18.09.2025 р. залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 в особі законного представника – ОСОБА_4 , оскільки відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч. 2 – 4 ст. 1273 цього Кодексу.
Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 04.12.2025 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 
Фактичні обставини справи.
Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. 
ТОВ «НВКП «Екоресурс», зареєстроване у с. Баранівка Ярмолинецького району Хмельницької області, 03.06.2002 р. отримало ліцензію (спеціальний дозвіл) на користування надрами № 1972 для геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки в межах родовища «Адамівське-ІІ» (північна околиця с. Адамівка Ярмолинецького району Хмельницької області), а 02.11.2004 р. отримано спеціальний дозвіл на користування надрами за № 3489 для видобування глауконіт-кварцових пісків, придатних для виготовлення глауконітоліту.
Цей спеціальний дозвіл згідно з наказом Державної служби геології та надр України від 31.03.2015 р. № 66 продовжено до 02.11.2034 р..
17.01.2006 р. Державним департаментом промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду (Держпромгірнагляд) видано акт про надання гірничого відводу за № 1166 для розробки товариством родовища «Адамівське-ІІ» глауконіт-кварцових пісків площею проєкції 14,70 га і строком на 9 років, яке знаходиться в Ярмолинецькому районі Хмельницької області, а 10.08.2016 р. Державною службою України з питань праці (Держпраці) товариству видано акт про надання гірничого відводу за № 3125 для розробки товариством Адамівського-ІІ родовища глауконіт-кварцових пісків площею проекції 14,81 га на строк до 02.11.2034 р., яке знаходиться в Ярмолинецькому районі Хмельницької області.
13.02.2009 р. розпорядженням Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області № 129/2009-р позивачу передано строком на п`ять років для ведення підсобного сільського господарства в оренду земельну ділянку площею 13,7777 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Баранівської сільської ради за межами с. Баранівка Ярмолинецького району Хмельницької області.
27.12.2013 р. товариством подано повідомлення до ГУ Держземагентства у Хмельницькій області про намір поновити договір оренди на новий строк з додатком відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
Заявою від 10.03.2015 р. № 6, зареєстрованою 17.03.2015 р. в ГУ Держземагентства у Хмельницькій області позивач просив про отримання дозволу для розробки проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 14 га із земель запасу на території Баранівської сільської ради за межами с. Баранівка для облаштування кар`єру із розробки глауконіт-кварцових пісків на родовищі.
11.03.2015 р. товариством подано до Хмельницької обласної державної адміністрації аналогічну заяву № 8 про отримання дозволу для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 14 га із земель запасу на території Баранівської сільської ради за межами с. Баранівка для облаштування кар`єру із розробки глауконіт-кварцових пісків на родовищі. Це звернення було переадресоване Хмельницькою ОДА до ГУ Держземагентства у Хмельницькій області.
Листом від 25.03.2015 р. № 13-22-0.8-8483/2-15 ГУ Держземагентства у Хмельницькій області повідомило товариство, що земельна ділянка, яку воно просило надати в користування, належить до земель сільськогосподарського призначення, а тому товариству необхідно безпосередньо звернутися з відповідною заявою до того ж самого ГУ Держземагентства у Хмельницькій області. Інформація про безпосереднє звернення товариства, зареєстроване у ГУ Держземагентства у Хмельницькій області ще 17.03.2015 р., в листі від 25.03.2015 р. № 13-22-0.8-8483/2-15 відсутня.
23.07.2015 р. товариство звернулося до відділу Держземагентства у Ярмолинецькому районі Хмельницької області з листом № 8 для з`ясування причин затримки надання дозволу на розробку проєкту землеустрою. Листом від 27.07.2015 р. № 0-2221-0.1-4709/2-15 відділ Держземагентства у Ярмолинецькому районі Хмельницької області повідомив, що заява товариства надійшла за належністю з ГУ Держземагентства у Хмельницькій області 26.03.2015 р. і 23.04.2015 р. надано відповідь № 0-2221-0.4-2572/2-15, а для отримання наказу товариству необхідно знову звернутися до ГУ Держземагентства у Хмельницькій області. Докази направлення листа від 23.04.2015 р. № 0-2221-0.4-2572/2-15 товариству та його отримання відсутні.
Листом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 20.08.2015 р. № 10-22-7777.5-9186/23-15 товариство повідомлено про те, що воно не подало разом із заявою для одержання дозволу на розробку проєкту землеустрою спеціальний дозвіл на користування надрами, запропоновано повторно звернутися до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою, до якої додати спеціальний дозвіл на користування надрами.
Листом ГУ Держгеокадастру від 21.08.2015 р. № 13-22-7777.9-9225/23-15 за дорученням Хмельницької обласної державної адміністрації від 24.07.2015 р. № 99/4959-11-12/2015 товариство повідомлено про те, що 23.04.2015 р. завідувачем сектору землеустрою, охорони та ринку земель відділу Держземагентства у Ярмолинецькому районі надано відповідь № 0-2221-0.4-2572/2-15 на лист ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 26.03.2015 р. № 23-22-0.5-8660/2-15 щодо надання інформації для підготовки наказу про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки товариству. Докази направлення цієї відповіді товариству та її отримання відсутні.
25.08.2015 р. на адресу ГУ Держземагентства у Хмельницькій області товариством із заявою № 12 ще раз подано документи (включно зі спеціальним дозволом на користування надрами), необхідні для одержання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 14 га із земель запасу на території Баранівської сільської ради за межами с. Баранівка для облаштування кар`єру із розробки глауконіт-кварцових пісків на родовищі.
Листом ГУ Держземагентства у Хмельницькій області від 16.01.2016 р. № 19-22-7777.5-575/23-16 товариство повідомлено, що у поданих документах відсутній акт про надання гірничого відводу, а тому немає можливості задовольнити клопотання про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою.
У той же час, 08.12.2015 р. ОСОБА_5 разом з іншими фізичними особами, які визначені відповідіами у справі №689/25/19 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області із однотипними заявами, датованими 08.12.2015 р., про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства.
24.12.2015 р. ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області надало дозволи на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок за межами населених пунктів Баранівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області орієнтованим розміром 2,0 га для ведення особистого селянського господарства цим громадянам, у т.ч. ОСОБА_5 (№22-7404-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_5 »).
Наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.03.2016 р. №22-7016-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 » ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області затвердило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка розташована за межами населених пунктів Баранівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області площею 2,0 га (кадастровий номер 6825881200:03:018:0014) і у порядку безоплатної приватизації надала таку ділянку у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_5 ..
Наказом від 30.03.2016 р. №22-7016-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 » ГУ Держгеокадастру затвердило проєкти землеустрою та у порядку безоплатної приватизації передало земельні ділянки площею 2,0 га за межами населених пунктів Баранівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області для ведення особистого селянського господарства у т.ч. власність ОСОБА_5 (кадастровий номер 6825881200:03:018:0014). 
19.04.2016 р. зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6825881200:03:018:0014 за ОСОБА_5 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 05.03.2017 р..
Згідно з висновком експерта від 23.07.2020 р. № 015/20 за результатами проведення призначеної судом земельно-технічної експертизи наявне накладання земельних ділянок з кадастровими номерами 6825881200:03:018:0006, 6825881200:03:018:0007, 6825881200:03:018:0008, 6825881200:03:018:0009, 6825881200:03:018:0012, 6825881200:03:018:0013, 6825881200:03:018:0014 (виділеною ГУ Держгеокадастру ОСОБА_5 – площа накладання 1,6473 га) 6825881200:03:018:0015, 6825881200:03:018:0016 на територію поверхні родовища, визначену у спеціальному дозволі на користування надрами від 02.11.2004 р. № 3489, з загальною площею накладання 11,04 га.. Наявність накладання зазначених земельних ділянок на територію поверхні родовища також підтверджують відомості з Публічної кадастрової карти України.
Наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-33155-СГ від 14.12.2016 р. позивачу надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування на умовах оренди зі зміною цільового призначення за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення в землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, яка розташована за межами населених пунктів Баранівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області розміром 2,5 га.
10.05.2018 р. відповідно до розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації від 27.02.2018 р. № 251/2018-р товариство уклало договір оренди землі, за яким отримало в оренду для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, земельну ділянку з кадастровим номером 6825881200:03:018:0117, площею 1,6300 га на території Баранівської сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області на строк до 02.11.2034 р..
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 30.08.2021 р.. Після його смерті було заведено спадкову справу №68997899 (номер у нотаріуса 2-2022) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мединською Н.В.. Відповідно до матеріалів спадкової справи, заяву про прийняття спадщини подала мати ОСОБА_5 – ОСОБА_2 .. 
Донька ОСОБА_5 - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі законного представника – ОСОБА_4 , також є правонаступницею ОСОБА_5 , оскільки відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня особа вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч. 2 – 4 ст. 1273 цього Кодексу.
Батько ОСОБА_5 – ОСОБА_8 заявою від 18.01.2022 р. відмовився від прийняття спадщини. 
Зазначені фактичні обставини підтверджуються матеріалами справи та сторнами не заперечувались.
Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.
Ст. 1 КУпН визначено, що надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння. Надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Угоди або дії, які в прямій або прихованій формі порушують право власності Українського народу на надра, є недійсними. Український народ здійснює право власності на надра через Верховну Раду України, Верховну Раду АРК і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження надрами законодавством України можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади (ст. 4 КУпН). Користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи (ч. 1 ст. 13 КУпН). Ст. 14 КУпН визначено, що надра надаються у користування для: геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення; видобування корисних копалин; будівництва та експлуатації підземних споруд, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин, у тому числі споруд для підземного зберігання нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захоронення шкідливих речовин і відходів виробництва, скидання стічних вод; створення геологічних територій та об`єктів, що мають важливе наукове, культурне, санітарно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам`ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади та ін.); виконання робіт (здійснення діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції; задоволення інших потреб.
Надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством України. Земельні ділянки для користування надрами, крім випадків, передбачених ст. 23 КУпН, надаються користувачам надр після одержання ними спеціальних дозволів на користування надрами чи гірничих відводів. Місцеві ради при наданні земельної ділянки для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення одночасно надають у користування і надра (ч. ч. 1 – 3 ст. 18КУпН).
Законодавство України обмежувало можливість передання земельних ділянок для потреб, пов`язаних із користуванням надрами, без отримання спеціального дозволу на користування надрами чи гірничого відводу, крім винятків, чітко визначених законом. Вказані обмеження були доступними, чіткими та зрозумілим, а наслідки їхнього недотримання - передбачуваними для будь-якої особи, яка отримала земельну ділянку у власність, маючи намір використовувати її не за призначенням, а для потреб, пов`язаних із користуванням надрами, чи яка отримала у власність земельну ділянку, право користування надрами у межах якої на підставі спеціального дозволу на користування надрами або гірничого відводу належало іншій особі. Подібний висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 р. у справі №477/2330/18.
Судом встановлено, що ТОВ «НВКП «Екоресурс» 03.06.2002 р. отримано спеціальний дозвіл на користування надрами в межах родовища «Адамівське-2», а 02.11.2004 року отримано спеціальний дозвіл на користування надрами за №3489 для видобування глауконіт-кварцових пісків, придатних для виготовлення глауконітоліту (продовжено до 02.11.2034 р.).
17.01.2006 р. Держпромгірнаглядом видано акт про надання гірничого відводу за №1166 для розробки товариством родовища «Адамівське-2» глауконіт-кварцових пісків площею проєкції 14,70 га і строком на 9 років, яке знаходиться в Ярмолинецькому районі Хмельницької області, а 10.08.2016 р. Держпраці товариству видано акт про надання гірничого відводу за №3125 для розробки товариством родовища «Адамівське-ІІ» глауконіт-кварцових пісків площею проекції 14,81 га на строк до 02.11.2034 р..
Згідно з Переліком корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 р. №827, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 р. №1370, глауконіт (залежи якого знаходяться на спірній земельній ділянці у родовищі Адамівське-2) належить до корисних копалин загальнодержавного значення.
Гірничий відвід - це частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин. Гірничий відвід надається виключно для гірничих об`єктів, розробка родовищ корисних копалин на яких здійснюється підземним способом, а саме шахт та рудників. Користування надрами за межами гірничого відводу на таких об`єктах забороняється (ч. ч. 1, 2 ст. 17 КУпН).
Надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, проводиться після оформлення в установленому порядку прав користування надрами і відновлення земель згідно із затвердженим відповідним робочим проектом землеустрою на раніше відпрацьованих площах у встановлені строки (ч. 4 ст. 66 КУпН).
Вказані обставини свідчать про те, що товариство (позивач) правомірно набуло право на користування надрами, а також мало право на отримання у користування земельних ділянок для потреб, пов`язаних із користування надрами. Ця обставина учасниками провадження не заперечувалась.
ОСОБА_5 прав на користування надрами не мав, за таким правом не звертався.
Ч. 4 ст. 122 ЗК України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до ч. ч. 1 – 3 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою АРК, Радою міністрів АРК, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проєктом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді АРК, Раді міністрів АРК, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Учасникам бойових дій гарантовано першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Враховуючи наведене ТОВ «НВКП «Екоресурс» правомірно набуло право користування надрами та зверталося із відповідними заявами до компетентного органу про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 14 га зі зміною цільового призначення для облаштування кар`єру із розробки родовища, однак ГУ Держземагентство у Хмельницькій області заяву товариства у визначений ЗК України строк належним чином не розглянуло. Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, достовірно знаючи про права позивача на розробку надр, створило перешкоди у реалізації його прав, як користувача надрами, на отримання у користування спірної земельної ділянки, а в подальшому поділило земельну ділянку на окремі земельні ділянки і протиправно передало одну із них у власність ОСОБА_5 ..
У постанові від 29.09.2020 р. у справі №688/2908/16-ц ВП Верховного Суду звернула увагу, що невиникнення договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, що на переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків стосовно одна одної. Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Прояви недобросовісної чи нерозумної поведінки є численними і їх не може бути упорядковано у вичерпний перелік. Зокрема, недобросовісну поведінку може становити необґрунтоване припинення переговорів, пропозиція нерозумних умов, які завідомо є неприйнятними для контрагента, вступ у переговори без серйозних намірів (зокрема з метою зірвати укладення договору з третьою особою, наприклад, з конкурентом недобросовісної сторони переговорів), нерозкриття потрібної контрагенту інформації тощо. Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони.
Із урахуванням встановлених обставин у цій справі, тривалість попереднього використання позивачем з 2002 р. спірної земельної ділянки на праві оренди, отримання у 2004 р. спеціального дозволу на право видобутку глауконіт-кварцових пісків, який в подальшому було продовжено до 2034 р., та гірничого відводу, дії ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області та Ярмолинецької селищної ради Хмельницької області є такими, що порушують права ТОВ «НВКП «Екоресурс» на користування надрами і отримання в оренду земельної ділянки.
Ч. 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Порядок безоплатної приватизації громадянами земельних ділянок визначений ст. 118 ЗК України.
Водночас приписами ст. 24 КУпН визначено, що користувачі надр мають право: 1) здійснювати на наданій їм ділянці надр геологічне вивчення, комплексну розробку родовищ корисних копалин та інші роботи згідно з умовами спеціального дозволу або угоди про розподіл продукції; 2) розпоряджатися видобутими корисними копалинами, якщо інше не передбачено законодавством або умовами спеціального дозволу; 3) здійснювати на умовах спеціального дозволу консервацію наданого в користування родовища корисних копалин або його частини; 4) на першочергове продовження строку тимчасового користування надрами; 5) користуватися додатковими правами, передбаченими угодою про розподіл продукції.
Права та обов`язки користувача надр виникають з моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами, а в разі надання права користування надрами на умовах угод про розподіл продукції - з моменту набрання чинності такою угодою, якщо інше не передбачено цією угодою (ч. 3 ст. 24 у редакції на час виникнення спірних правовідносин).
У постанові ВП Верховного Суду від 14.12.2022 р. у справі №477/2330/18 зроблено висновки про те, що особа вправі розраховувати на набуття у користування земельної ділянки з надрами, навіть якщо остання належить до земель сільськогосподарського призначення у тому разі, коли оформила право користування надрами, зокрема отримала спеціальний дозвіл на користування ними. За цих обставин правомірна зміна цільового призначення земельної ділянки означеної категорії може бути об`єктивно виправданою, бо корисні копалини є важливою складовою частиною промислової сировини держави, а їхнє освоєння необхідне для забезпечення потреб суспільства та держави.
У відповідності до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення правовідношення (п. 7 ч. 2 ст. 16 К України).
Отже, право позивача на користування надрами підлягає захисту. З моменту отримання спеціального дозволу на користування надрами (для видобування глауконіт-кварцових пісків) товариство мало гарантовані державою майнові права щодо розробки родовища, видобутку корисних копалин та розпорядження ними, а отже і мало правомірні очікування на отримання в оренду земельної ділянки, яка відповідає площі родовища.
Факт накладення спірної земельної ділянки із кадастровим номером 6825881200:03:018:0014, власником якої був ОСОБА_5 , на земельну ділянку на якій знаходиться родовище, встановлено висновком експерта від 23.07.2020 р. №015/20 за результатами проведення земельно-технічної експертизи у цій справі. Приймаючи ухвалу 27.01.2020 р. про призначення експертизи, суд першої інстанції попередив експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Відповідачами не спростовано об`єктивність висновку експерта, не надано належних доказів, які б доводили протилежне.
Вирішуючи спір, суд оцінює необхідність втручання у право власності скаржника на спірну земельну ділянку, та вважає, що таке втручання є пропорційним переслідуваній легітимній меті. Спір, який виник між сторонами спору, виник з приводу правомірності набуття фізичною особою у власність земельної ділянки та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Висновки суду.
ЄСПЛ вказує на необхідність дотримання обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами з обмеження права власності та переслідуваною метою, якої держава намагається досягти шляхом позбавлення особи її власності. При вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції слід дотримуватися справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника. 
У цій справі інтереси суспільства у контролі за використанням надр і у видобутку корисної копалини, яка згідно з Переліком корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженим постановою КабінетуМіністрів Українивід 12.12.1994 р. №827 у редакції постанови Кабінету іністрів Українивід 28.12.2011 р. №1370, має загальнодержавне значення, та майнові права Товариства на видобуток цієї копалини відповідно до виданого державою спеціального дозволу на користування надрами переважають над інтересами фізичних осіб-відповідачів у безоплатному набутті у приватну власність саме земельних ділянок з родовищем для ведення на них особистого селянського господарства.
Виготовлений за замовленням ОСОБА_5 проект землеустрою затверджений відповідним наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області. Отже, оскаржуваний наказ цього управління про надання ОСОБА_5 дозволу на виготовлення проекту землеустрою вичерпав свою дію, а тому його скасування не призведе до поновлення майнових прав та інтересів пзивача.
Крім того, як слідує зі змісту п. 67 постанови ВП Верховного Суду від 29.09.2020 р. у справі №688/2908/16-ц, розробка проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та його затвердження хоча й здійснюється заявником з метою отримання земельної ділянки в користування, однак вчиняється саме в інтересах територіальної громади чи держави з метою формування такої земельної ділянки. Отже, виготовлення ОСОБА_5 проекту землеустрою відбувалося в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області. За вказаних обставин суд доходить висновку, що вимога позивача про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від від 24.12.2015 р. №22-7404-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_5 » є неефективним способом захисту прав та інтересів власника спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу. Задоволення цієї вимоги не усуває стан юридичної невизначеності, в якому перебуває Товариство. Тому у її задоволенні слід відмовити.
Що стосується вимоги позивача про скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності, а також про припинення права власності на земельну ділянку, виділену ОСОБА_5 , який таке право зареєстрував, то суд виходить з наступного.
У ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, яка діяла на час звернення з позовом до суду у цій справі та була чинною до 16.01.2020 р., унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020 р., ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено в новій редакції. Відповідно до п.п. 1-3 ч. 3 ст. 26 цього Закону у редакції, чинній з 16.01.2020 р., відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пп.» «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому пп. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Отже, в розумінні положень наведеної норми в чинній редакції на відміну від положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в попередній редакції, що передбачала такий спосіб судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту є: скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; скасування державної реєстрації прав. Ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. Таким чином, з 16.01.2020 р. закон не передбачає такого способу захисту, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 р. у справах №906/516/19, №905/633/19, №922/2589/19, від 30.06.2020 р. у справі №922/3130/19, від 14.07.2020 р. у справі №910/8387/19, від 20.08.2020 р. у справі №916/2464/19, від 03.09.2020 р. у справі №914/1201/19, від 03.02.2021 р. у справі №278/3367/19-ц, від 02.06.2021 р. у справі №520/5566/19.
За таких обставин, з метою ефективного захисту порушеного права позивача підлягає задоволенню вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: індексний №29391730 від 23.04.2016 р. державного реєстратора Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області Ткачук Олени Ігорівни щодо реєстрації права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку кадастровий №6825881200:03:018:0014, а у задоволенні вимоги про скасування записів про державну реєстрацію права власності слід відмовити, оскільки цей спосіб захисту у практичному аспекті не може забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушених прав та інтересів, що випливають зі спеціального дозволу на користування надрами.
Оскільки ОСОБА_5 зареєстрував право власності на земельну ділянку у межах родовища, чим вчиняються перешкоди у здійсненні Товариством майнових прав та інтересів, які випливають зі спеціального дозволу на користування надрами, суд згідно з абз. 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вважає підставною для задоволення вимогу про припинення його права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6825881200:03:018:0014. 
Щодо заяви про застосування позовної давності. 
Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦКУкраїни позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦКУкраїни загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч. 1 ст. 261 ЦКУкраїни встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Саме така правова позиція міститься у постановах ВП Верховного Суду від 22.05.2018 р. у справі №369/6892/15-ц, від 31.10.2018 р. у справі №367/6105/16-ц, від 07.11.2018 р. у справі №575/476/16-ц, від 16.06.2020 р. у справі №372/266/15-ц (п. 51).
Отже, питання про застосування позовної давності слід вирішити тільки щодо тих позовних вимог, які суд визнав такими, що підлягають задоволенню. Вище суд дійшов висновку про підставність вимог про визнання незаконними та скасування наказів Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 , про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а також про припинення права власності ОСОБА_5 , зареєстровану відповідно до зазначеного рішення державного реєстратора.
Позовна заява надійшла до суду поштою 09.01.2019 р., тобто у межах трьохрічного строку, передбаченого для оскарження зазначених наказів Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області і рішень про державну реєстрацію речових прав і їх обтяжень. Тому позовна давність позивачем не пропущена. З цих підстав у задоволенні заяви про застосування позовної давності слід відмовити. Крім того, власник майна може подати позов про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні цим майном упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення (п. 96 постанови ВП Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі №653/1096/16-ц).
Щодо вимог до державного реєстратора то у зв`язку з реформуванням територіальних органів Міністерства юстиції України ухвалою суду від 11.10.2019 р. замінено цього співвідповідача на Хмельницьку районну державну адміністрацію Хмельницької області. Фкт наявності чи відсутності в штаті цієї установи державного реєстратора е має правового значення, оскільки саме на неї покладено функцію з державної реєстрації прав. 
Згідно з ч. 1 ст. 47 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Відповідно до ч. 2 ст.48 ЦПКУкраїни позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Саме така правова позиція міститься у постановах ВП Верховного Суду від 04.09.2018 р. у справі №823/2042/16 (п. 36), від 23.06.2020 р. у справі №680/214/16-ц (п. 72) тощо.
З урахуванням наведеного суд вважає, що зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судом обставини підтверджують, що позивач має спір з ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та правонаступниками ОСОБА_5 , а не з державними реєстраторами. Саме фізичних осіб-відповідачів стосується вимога про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Тому державний реєстратор є неналежним відповідачем, а оскільки позивач заявив позовні вимоги, спрямовані на скасування державної реєстрації речових прав, як до належних, так і до неналежних співвідповідачів, у задоволенні позову до вказаних неналежних співвідповідачів слід відмовити.
Щодо забезпечення позову.
Ухвалою Ярмолинецького районного суду від 11.03.2019 р. були вжиті заходи до забезпечення позову в частині имог, які розглядаються у цій справі – шляхом заборони ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та ОСОБА_5 вчиняти дії, пов`язані із розпорядженням, зокрема, земельною ділянкою кадастровий номер 6825881200:03:018:0014. Враховуючи вдпадіння підстав, які лежали в осеові забезпечення поову, його слід сксувати.
Щодо судових витрат.
При зверненні до суду Товариство сплатило судовий збір за чотири вимоги немайнового характеру в сумі 7048,00 грн. (1762 грн. х 4). В подальшому, 27.10.2020 р., змінивши предмет позову та збільшивши позовні вимоги Товариство сплатило судовий збір ще за одну вимогу немайнового характеру в розмірі 2102,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виділивши дану справу в окреме провадження, Ярмолинецький районний суд вирішив питання про розподіл судових витрат, у т.ч. 16000 грн. витрат на проведення судової експертизи при вирішенні справи №689/25/19, покалавши судові витрати пропорційно до задоволених вимог на ГУ ДЕржгеокадастру як на особу, з вини якої виник спір. 
Судовий збір за позовними вимогами відносно ОСОБА_5 , відповідно, також увійшов у склад цих судових витрат (оскільки первісно оскаржувались та оплачувались судовим збором накази ГУ Держгеокадастру відносно ряду відповідачів, включаючи ОСОБА_5 ). Відтак, рішення у цій справі додаткового розподілу судового збору не потребує, оскільки додаткові витрати сторонами не заявлялись. 
Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, 
вирішив:
Позов задовольнити частково.
Визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.03.2016 р. №22-7016-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність ОСОБА_5 ».
Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний №29391730 від 23.04.2016 р. державного реєстратора Ярмолинецької районної державної адміністрації Хмельницької області Ткачук Олени Ігорівни щодо реєстрації права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку кадастровий №6825881200:03:018:0014.
Припинити право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку кадастровий №6825881200:03:018:0014.
Забезпечення позову, вжите ухвалою від 11.03.2019 р. в частині заборони ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області та ОСОБА_5 вчиняти дії, пов`язані із розпорядженням, зокрема, земельною ділянкою кадастровий номер 6825881200:03:018:0014 – скасувати.
В частині решти вимог у позові відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 21.04.2026 р.

Суддя А.В. Соловйов