П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/36238/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н.В. Дата і місце ухвалення: 16.12.2026р., м. Одеса 	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого – Ступакової І.Г.
суддів – Бітова А.І.
– Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

24 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому просила суд:
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в поліції за період з 03.05.2024р. по 29.05.2025р.;
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення грошової компенсації за невикористані 20 днів (за 2022, 2023, 2024 рік) щорічної основної відпустки (з загальної кількості 63 днів відпустки за 2022, 2023, 2024 рік);
стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби поліції за період з 03.05.2024р. по 29.05.2025р. з урахуванням грошової компенсації у розмірі податку на доходи фізичних осіб, утримуючих з даної суми грошового забезпечення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що наказом ГУНП в Одеській області від 02.05.2024р. №1128 до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з поліції. Вказаний наказ реалізовано наказом ГУНП від 03.05.2024р. №657. Однак, відповідач не здійснив повного та остаточного розрахунку з позивачем при звільненні. Судовим рішенням по справі №420/14587/24 встановлено, що ГУНП в Одеській області не нарахувало та не виплатило на користь ОСОБА_1 грошової компенсації за 63 дні щорічної основної відпустки за 2022-2024р.р. та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача грошову компенсацію за невикористані 20 днів (за 2022, 2023, 2024 рік) щорічної основної відпустки (з загальної кількості 63 днів відпустки за 2022, 2023, 2024 рік). При цьому, суд дійшов висновку про передчасність вимог ОСОБА_1 щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати за 20 днів відпустки, оскільки на час розгляду справи відсутня дата фактичного розрахунку за невикористані 20 днів відпустки. Позивач стверджувала, що 29.05.2025р. відповідачем виплачено на її користь грошову компенсацію за невикористанні дні відпустки, у зв`язку з чим вона набула право на середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби поліції за період з 03.05.2024р. по 29.05.2025р.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі в частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення грошової компенсації за невикористані 20 днів (за 2022, 2023, 2024 рік) щорічної основної відпустки (з загальної кількості 63 днів відпустки за 2022, 2023, 2024 рік) та стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби поліції за період з 03.05.2024р. по 30.05.2024р. з урахуванням грошової компенсації у розмірі податку на доходи фізичних осіб, утримуючих з даної суми грошового забезпечення.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу на підставі пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу від 16.12.2025р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконала вимоги ухвали від 30.10.2025р., зокрема, не надала до суду позовну заяву з уточненими позовними вимогами, які відповідають вимогам статті 5 КАС України. Апелянт стверджує, що вимоги ухвали від 30.10.2025р. нею виконано, її позовні вимоги відповідають положенням ст.5 КАС України. При цьому, судом не враховано, що ОСОБА_1 перебувала в умовах позбавлення волі, в неї не було фізично можливості повноцінно реалізовувати усі процесуальні права. Позовну заяву та виправлену позовну заяви позивач писала сидячи на підлозі і на нарі (ліжко) в умовах тьмяного освітлення, в неї не було достатньої кількості паперу й ручок; перебувала у вкрай поганому стані через жахливі умови, в яких її тримали примусово проти волі.
Апелянт стверджує, що судом залишено поза увагою, що у даній справі вона намагається отримати середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в поліції - виплати за 20 днів щорічної основної відпустки.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Залишаючи ухвалою від 30.10.2025р. без руху позовну заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням ухвали суду від 30.10.2025р. про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог, позивачем заявлені позовні вимоги:
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в поліції за період з 03.05.2024р. по 29.05.2025р.;
- стягнути з ГУНП в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за затримки розрахунку при звільненні зі служби поліції за період з 31.05.2024р. по 29.05.2025р. з урахуванням грошової компенсації у розмірі податку на доходи фізичних осіб, утримуючих з даної суми грошового забезпечення.
За висновками суду, позивачем заявлені позовні вимоги, які не відповідають вимогам статті 5 КАС України, оскільки процесуальним законом не передбачена можливість одночасного заявлення вимоги про зобов`язання виплатити середній заробіток та стягнення відповідного заробітку. А відтак, суд зазначив, що для усунення вказаних недоліків позивачу необхідно подати до суду позовну заяву з уточненими позовними вимогами, які відповідають вимогам статті 5 КАС України.
На виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху 24.11.2025р. ОСОБА_1 подала до суду уточнений позов, в якому просила:
визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 в день звільнення грошової компенсації за невикористані 20 днів (за 2022, 2023, 2024 рік) щорічної основної відпустки (з загальної кількості 63 днів відпустки за 2022, 2023, 2024 рік);
зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в поліції за період з 03.05.2024р. по 29.05.2025р.
Проаналізувавши надану заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем продубльовано позовні вимоги, в частині яких ухвалою від 30.10.2025р. було відмовлено у відкритті провадження у справі, а також ОСОБА_1 не враховані зауваження, викладені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, оскільки позовні вимоги не відповідають вимогам статті 5 КАС України.
За наведених обставин, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 не виконала вимоги ухвали від 30.10.2025р. про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з чим наявні підстави для повернення її позовної заяви відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Так, відповідно до ч.1, ч.2 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві, серед іншого, зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.
Частиною першою статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Як вже зазначалося колегією суддів, підставою для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху став висновок суду про необхідність надання до суду позовної заяви з уточненими позовними вимогами, які відповідають вимогам статті 5 КАС України.
Варто зазначити, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує висновки ухвали від 30.10.2025р. про невідповідність заявлених нею вимог положенням ст.5 КАС України. 
Апелянт стверджує, що фактично ухвалою від 16.12.2025р. суд обмежив її доступ до правосуддя щодо захисту свого права на середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в поліції, зокрема, щодо виплати грошової компенсації за 20 днів щорічної основної відпустки (з загальної кількості 63 дні щорічної основної відпустки).
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 в частині вимог про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Одеській області виплатити ОСОБА_1 середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в поліції за період з 03.05.2024р. по 29.05.2025р., оскільки відповідну вимогу, на виконання ухвали від 30.10.2025р. сформовано позивачем з дотриманням ст.5 КАС України.
До того ж, колегія суддів звертає увагу, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2026 року скасовано ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 30.10.2025р. щодо відмови у відкритті провадження у справі №420/36238/25 в частині позовної вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середнього розміру грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби поліції за період з 03.05.2024р. по 30.05.2024р. з урахуванням грошової компенсації у розмірі податку на доходи фізичних осіб, утримуючих з даної суми грошового забезпечення.
Справу у відповідній частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Таким чином, з урахуванням ухвали суду апеляційної інстанції від 25.03.2026р., у рамках розгляду даної справи підлягає встановленню наявність/відсутність правових підстав для нарахування та виплати на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.05.2024р. (дата звільнення) по 29.05.2025р. (дата фактичного розрахунку при звільненні – виплата грошової компенсації за невикористані 20 днів щорічної основної відпустки).
Статтею 320 КАС України передбачено право суду апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , скасування ухвали від 16.12.2025р. та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2025 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та, на підставі ч.2 ст.328 КАС України, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів.
Повний текст судового рішення виготовлений 25 березня 2026 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук