Справа № 309/4354/25
Провадження № 2/309/1672/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючого-судді Довжанин М.М.
за участю секретаря судових засідань Драб Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом КУ «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Карпатське плесо» в інтересах підопічного ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
Директор КУ «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Карпатське плесо» Б.Кикина, в інтересах ОСОБА_3 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 стягнення аліментів.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 05.02.2025 року знаходиться на повному державному утриманні в КУ «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Карпатське плесо»», оскільки є дитиною, позбавленою батьківського піклування. Відповідно до рішення виконавчого комітету Драгівської сільської ради №7 від 23.10.2025року, адміністрація КУ «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Карпатське плесо»» в особі директора є опікуном неповнолітнього ОСОБА_1 . Відповідно до рішення Берегівського районного суду від 19.12.2024 року мати підопічного ОСОБА_6 позбавлена батьківських прав, однак при винесенні даного рішення не було вирішено питання про стягнення з неї аліментів на утримання дитини.
Стаття 193 Сімейного Кодексу України регулює питання щодо стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі та ч.2 вказаної статті визначає, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006р. роз`яснюється, що, якщо дитина постійно проживає в державному закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право подати до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна й піклувальника відповідно до ст. 245 Сімейного Кодексу України. Адміністрація установи в такому випадку виступає одержувачем аліментів.
Отже, директор установи, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змушений звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на його утримання.
Ухвалою суду від 09.12.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.
Директор КУ «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Карпатське плесо» Б.Кикина надіслав на адресу суду клопотання від 20.02.2026 року, в якому просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити.
Відповідачці ОСОБА_2 направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами та було запропоновано подати відзив, однак відповідачка своїм правом не скористалась, відзиву на позовну заяву не надіслала. Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Отже, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.ВерхніРемети Берегівського району, матір`ю якого є ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.3).
Згідно рішення Берегівського районного суду від 19.12.2024 року ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4-6).
Рішенням виконавчого комітету Драгівської сільської ради №7 від 23.10.2025 року призначено та зареєстровано ОСОБА_9 піклувальником дітей, сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування (а.с.7).
Згідно ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Положеннями ст. 2 ЦПК України передбачено, що одним із основних завдань цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, є справедливий та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України.
Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов`язку матері утримувати неповнолітню дитину.
Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини.
Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.
Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів - якщо дитина постійно проживає у державному чи комунальному закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, а батьки не беруть участі в її утриманні, адміністрація цього закладу має право пред`явити до них позов в інтересах дитини, оскільки виконує функції опікуна та піклувальника згідно зі ст.245 СК України.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.
Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.
При цьому, статтею 183 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно з вказаною статтею СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.
Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини.
При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Ст.193 СК України регулює питання щодо стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі. 
Згідно з ч.2 ст.193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.
Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
Відповідно до ст. 8 ЗУ Про охорону дитинства батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.
Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі), а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.
Оскільки на теперішній час дитина постійно проживає у ДУ «Вільшанський дитячий будинок-інтернат», суд вважає, що позивач має право на отримання аліментів від батьків дитини, які повинні виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини належним чином.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом.
Будь-які відомості щодо працевлаштування та середньомісячного заробітку (доходу), перебування на обліку лікарів відповідачки сторонами не надані.
З урахуванням вищевказаного, даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачкою матеріальну підтримку позивачу судом не встановлено.
Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітньої дитини та реальну спроможність відповідачки сплачувати аліменти на утримання дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку , але не менше 50% від прожиткового мінімуму відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.
Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 на сьогоднішній день знаходиться на утриманні у КУ «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Карпатське плесо», і адміністрація дитячого будинку виступає його опікуном, а відповідно і одержувачем аліментів на дитину, позбавлену батьківського піклування, суд приходить висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача КУ «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Карпатське плесо» стягнення аліментів на утримання дитини. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1311 грн. 20 коп. судового збору.
Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. ,13, 81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 105,110,112 Сімейного кодексу України, суд, 
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги КУ «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю «Карпатське плесо» в інтересах підопічного ОСОБА_1 задоволити.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 на користь «Центр комплексної реабілітації для осіб з інвалідністю « Карпатське плесо» (с. Вільшани №10 Хустського району Закарпатської області р/рU108201720314281002302042961 ГУДКУ в Закарпатській області МФО 820172 Код 03191549 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу , але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, починаючи з 4 грудня 2025 року.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 користь держави 1311 грн. 20 коп. судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення .
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду виготовлено 26.03.2026 року.  

Суддя Хустського 
районного суду: Довжанин М. М.