Справа № 466/5055/25
Провадження № 2/466/378/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м.Львів
Шевченківський районний суд м. Львова
у складі: головуючого судді Невойта П.С.,
секретаря с/з Пришляк А.Я., 
справа 466/5055/25
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку загального провадження цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності, - 
в с т а н о в и в:
27 травня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 звернулась до суду з позовною заявою до Львівської міської ради, код ЄДРПОУ – 04055896 та просить суд:
- визнати за нею право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що складається з однієї житлової кімнати площею 14, 5 кв.м, кухні площею 9.5 кв.м., санвузла площею 1,9 кв.м., коридору площею 4, 2 кв.м.,
- в порядку спадкування після смерті матері – ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що складається з однієї житлової кімнати площею 14, 5 кв.м., кухні площею 9, 5 кв.м., санвузла площею 1,9 кв.м., коридору площею 4, 2 кв.м.
В обгрунтування вимог зазначає, що у квартирі проживають на даний час двоє осіб, вона та її донька. Згідно Свідоцтва про право власності на кімнату в гуртожитку від 17.10.2011 року, виданого управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради ОСОБА_3 та її мама ОСОБА_2 приватизували кімнату в гуртожитку загальною площею 14,50 кв.м.та у спільному користуванні приміщення: ІУ/33,20 кв.м. коридор, У/7,70 кв.м. коридор, УІ – площею 11,60 кв.м. кухня, УІІ – площею 15,00 кв.м. туалет за адресою: АДРЕСА_2 (арк.спр.14). 
19.03.2012 року реєстратором ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» їй відмовлено у реєстрації права власності на кімнату у гуртожитку, з підстав, що у технічному паспорті не співпадають площі які є у свідоцтві.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мама ОСОБА_2 . 13.02.2025 року за її заявою відкрито спадкову справу № 697/2015. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру з підстав, що право власності на квартиру не зареєстроване. Оскільки вона не може виготити документів та прийняти спадщину, змушена звернутися до суду.
Ухвалою суду від 28.05.2025 року позовну заяву залишено без руху.
19.06.2025 року на виконання ухвали суду про залишення позову без руху позивачем ОСОБА_1 було подано клопотання про часткове усунення недоліків.
Ухвалою від 20.06.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи вирішив проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду віцд 22.09.2025 року витребувано з Третьої львівської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належно завіреної спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідач – Львівська міська рада відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 до суду на подала.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання права власності на переплановану квартиру закрито та призначено судовий розгляд справи по суті. 
Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що на квартиру аналогічного планування, яка знаходиться на першому поверсі будинку і з переплануванням оформлено право власності. Вона ж не може оформити право власності, т.я. мама померла, а за життя не встгла виготовити документів. 
Представник відповідача Львівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги заперечила. В останнє судове засідання представник не прибула. Жодних заяв, клопотань зі сторони відповідача не надходило.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , предстанико відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
За змістом ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Положеннями ч.ч.1-4 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Аналогічні приписи щодо обов`язку доказування і подання доказів також зазначено в ч.1 ст. 81 цього Кодексу. 
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За змістом ч.1 ст.78 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, які регулюють достовірність та достатність доказів, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
У відповідності до положень ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Положеннями ч.2 ст. 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими, зокрема, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 
В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до Свідоцтва про право власності на кімнату в гуртожитку від 17.10.2011 року (дублікат), виданого управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приватизували кімнату в гуртожитку загальною площею 14,50 кв.м. У спільному користуванні з кімнатою залишено приміщення: ІУ/33,20 кв.м. коридор, У/7,70 кв.м. коридор, УІ/11,60 кв.м. кухня, УІІ/15,00 кв.м. туалет за адресою: АДРЕСА_2 (арк.спр.14). 
19.03.2012 року реєстратором ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» відмовлено ОСОБА_1 у реєстрації права власності на кімнату у гуртожитку з підстав, що у технічному паспорті не співпадають площі які є у свідоцтві на право власності на кімнату.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мама ОСОБА_2 . 
З листа від 07.05.2025 року № 857/02-14 державного нотаріуса В.Станкевич вбачається, що 02.11.2015 року за заявою ОСОБА_1 . Третьою львівською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа № 697/2015 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та була зареєстрована на момент смерті в АДРЕСА_2 . Цим же листом нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру з підстав, що право власності на квартиру не зареєстроване. 
Висновком міжвідомчої комісії від 19.02.2019 року визнано технічну можливість подальшої експлуатації самочинно перепланованої квартири АДРЕСА_1 з добудовою згідно з поданим проектом.
Відповідно до розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 06.12.2019 року №963 «Про погодження подальшої експлуатації самочинно перепланованої квартири АДРЕСА_1 . з добудовою» ОСОБА_1 дозволено в подальшому експлуатацію самочинно перепланованої квартири АДРЕСА_1 з добудовою згідно з поданим проектом.
Надалі квартира АДРЕСА_3 буде складатися з однієї житлової кімнати площею 14,5 кв.м, кухні площею 9.5 кв.м., санвузла площею 1,9 кв.м., коридору площею 4, 2 кв.м. У спільному користуванні приміщення: кухня УІ – площею 11,6 кв.м., санвузол УІІ – площею 15,00 кв.м., коридор У – площею 7,7 кв.м. З
Однак, свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 від 17.10.2011 року не було вчасно зареєстровано позивачем в ОКП ЛМР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки».
Згідно виготовленого технічного паспорта ОКП ЛМР «БТІ та ЕО» від 02.01.2020 року квартира має таку ж характеристику.
Приписами ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Положеннями ч. 2 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Судом встановлено, що перепланування квартири АДРЕСА_3 , шляхом об`єднання з приміщеннями, які прилягають не порушує прав та законних інтересів власників інших квартир будинку АДРЕСА_4 , що і підтверджується розпорядженням райадміністрації.
Згідно з положеннями ст.319 ЦК України що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний дотримуватися моральних засад суспільства.
Приписами ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є складовою правової системи України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Позивач просить визнати за ним право власності на реконструйовану квартиру, однак в чатках 1/2 за нею та 1/2 частка як спадкове майно. При цьому слід зазначити, що такого обєкту який зазначений у Свідоцтві про право власності на кімнату від 17.10.2011 року вже не існує. Як зазначено вище, співвласники кімнати - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на 2015 рік проживали і зареєстровані за цією адресою. Після смерті мами, ОСОБА_1 вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і таку фактично прийняла. На час звернення до суду не офрмила право власності, оскільки дозвіл на експлуатацію перепланованої квартири отриманий у 2019 році. 
Судом встановлено, що квартира є цілісним майновим комплексом, який складається з однієї житлової кімнати 14,5 кв.м, кухні площею 9.5 кв.м., санвузла площею 1,9 кв.м., коридору площею 4,2 кв.м. та зі спільним користуванням, що підтверджено технічним паспортом квартири. 
Отже, квартира на яку оформлено право власності у 2011 році як обєкт вже не існує, позивач фактично прийняла спадщину по смерті мами, т.я. разом з нею проживала, отримала дозвіл на експлуатацію від органу місцевого самоврядування, не може отримати правовстановлюючі документи на квартиру у зв`язку зі смертю одного з співвласників, а тому за ОСОБА_1 слід визнати право власності на переплановану квартиру АДРЕСА_1 в цілому.
Враховуючи викладені обставини суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в:
позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 право власності на переплановану квартиру АДРЕСА_1 і яка складається з однієї житлової кімнати площею 14,5 кв.м, кухні площею 9.5 кв.м., санвузла площею 1,9 кв.м., коридору площею 4, 2 кв.м., згідно технічного паспорта ОКП ЛМР «БТІ та ЕО» від 02.01.2020 року.
Залишити у спільному користуванні приміщення: кухня УІ – площею 11,6 кв.м., санвузол УІІ – площею 15,00 кв.м., коридор У – площею 7,7 кв.м.
Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач: Львівська міська рада, код ЄДПРОУ 41041750, юридична адреса: м.Львів, пл.Ринок,1.
Повний текст судового рішення складений 10.02.2026.
  Суддя	  	 П.  С.  Невойт