Справа № 587/1774/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови №Х 03/25-289 від 24.03.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень за частиною 3 статті 210 КУпАП та закриття провадження у справі.
Позовні вимоги мотивовані тим, 04 квітня 2025 року, позивач, дізнався про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 склав відносно ОСОБА_1 постанову №Х 03/25-289 від 24.03.2025 р. 
На підставі зазначеної постанови він був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. за нібито вчинене порушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. У Постанові зазначено, що протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України від 11.04.2024 №3633-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку”, тобто у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), під час дії особливого періоду (правового режиму воєнного часу), не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, визначені ст. 7 Закону України від 16.03.2017 №1951-VIII «Про єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», через центр надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування чи знаходження.
Про наявність оскаржуваної постанови, Позивач дізнався 04.04.2025 року після повідомлення його телефоном від сусіда за місцем реєстрації про наявність листа на його ім`я. Відповідно до штемпеля на поштовому конверті лист відповідачем позивачу був направлений 31.03.2025 року. Крім того, вважає вказану постанову незаконною, оскільки він знятий з військового обліку.
У судовому засідання представник позивача та позивач підтримали свої позовні вимоги.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву від нього не надходило.
Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 244 КАС України під час прийняття рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Доказами у адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, як то пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази надаються суду особами, які беруть участь у справі.
Судом на підставі наданих сторонами доказів установлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
24 березня 2025 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 винесено постанову №Х 03/25-289 . На підставі зазначеної постанови позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. за адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. У Постанові зазначено, що протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України від 11.04.2024 №3633-ІХ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку”, тобто у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), під час дії особливого періоду (правового режиму воєнного часу), не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, визначені ст. 7 Закону України від 16.03.2017 №1951-VIII «Про єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», через центр надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування чи знаходження.( а.с.16-17)
Постанова №Х 03/25-289 від 24.03.2025 р., була винесена за відсутності притягуваної особи та направлена ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 31 березня 2025 року (а.с. 18.).
Фактично ОСОБА_1 був позбавлений права на ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення, надавати пояснення щодо зазначених порушень чи скористатися послугами адвоката.
ОСОБА_1 , виключений з військового обліку, відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , де у графі 13 та 14 «Відмітки про військовий облік» зазначено, що 17.04.2014 року він виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно із ст.37 п.6 пп.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». (а.с. 19).
Крім того, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 (за місцем його фактичного перебування як ВПО) для взяття його на військовий облік, відповідно до норм Закону, діючих на даний час. Цього ж дня він отримав направлення на проходження військово-лікарської комісії. За результатами проходження даної комісії, на підставі довідки ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 від 20.03.2025 №2025-0320-0913 був визнаним придатним до військової служби та 20.03.2025 р. був взятим на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 20.03.2025 р., що підтверджується копією Військово-облікового документу №140320251352536500003 від 20.03.2025 року та 20.03.2025 р. ОСОБА_1 було надано відстрочку від мобілізації у зв`язку з бронюванням, що підтверджується списком військовозобов`язаних, які заброньовані ТОВ “ЗЕРНОВА ІНДУСТРІЯ” на період мобілізації та на воєнний час, в електронній формі засобами Єдиного державного порталу електронних послуг за заявою №20250320-823735 та повідомленням ТОВ “ЗЕРНОВА ІНДУСТРІЯ” начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 №39 від 21.03.2025 року.
За змістом ч. 1 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Частина 3 ст. 210 КУпАП в редакції на момент розгляду адміністративної справи, передбачала відповідальність за вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, в особливий період.
Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Так, 17 березня 2014 року оприлюднено Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.
Зі змісту оскаржуваної постанови, долученої позивачем, вбачається, що йому інкримінується порушення вимог вимоги підпункту абз. 4 пп. 10-1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року.
Відповідно до абзацу 9 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України на військовий облік військовозобов`язаних які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі.
Військовий обов`язок окрім іншого включає дотримання правил військового обліку.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів .
Військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України, які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників (абзац 8 пункт 2 частина 1 статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу в редакції закону від 27.02.2024). 
Згідно Закону України від 09 травня 2024 року №3696-ІХ, текст статті 210 КУпАП було доповнено наступним:
Примітка. Положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. 
Таким чином, можна зробити висновок про те, що вона звільняє особу від відповідальності за ст.210,210-1 КУпАП за будь-які порушення законодавства про мобілізацію у випадку, якщо стосовно цієї особи існує можливість отримання будь- якої частини персональних даних з інших реєстрів.
Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Абзацами 1, 3 пункту 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 передбачено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
На момент вчинення адміністративного правопорушення, а саме 14 березня 2025 року ОСОБА_1 , виключений з військового обліку.
Крім того на момент винесення постанови про накладення адміністративного стягнення № Х03/25-289 від 24.03.2025 року ОСОБА_1 на підставі довідки ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_6 від 20.03.2025 №2025-0320-0913 був визнаним придатним до військової служби та 20.03.2025 р. був взятим на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 20.03.2025 р., що підтверджується копією Військово-облікового документу №140320251352536500003 від 20.03.2025 року та 20.03.2025 р. ОСОБА_1 було надано відстрочку від мобілізації у зв`язку з бронюванням, що підтверджується списком військовозобов`язаних, які заброньовані ТОВ “ЗЕРНОВА ІНДУСТРІЯ” на період мобілізації та на воєнний час, в електронній формі засобами Єдиного державного порталу електронних послуг за заявою №20250320-823735 та повідомленням ТОВ “ЗЕРНОВА ІНДУСТРІЯ” начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 №39 від 21.03.2025 року.
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (стаття 7 КУпАП).
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
За приписами статті 251КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За приписами статті 280КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8цього Кодексу.
Згідно зіст.280КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Аналізуючи наведений зміст положень кодексу слід констатувати, що особа може бути піддана адміністративному стягненню за вчинення певних дій за яке передбачена відповідальність відповідною статтею. При розгляді справи посадова особа має встановити обставини вчинення правопорушення, тобто час, місце, спосіб та суть порушення.
Натомість оскаржувана постанова не містить відомостей про обставини вчинення правопорушення, а саме, не повідомлено особу про час та місце розгляду справи, не досліджено всі належні докази, не взято до уваги додаткові докази, щодо виключення з військового обліку та не враховано дану обставину в постанові, не надано факту наявності виключення з військового обліку аналізу чи виключає він наявність складу адміністративного правопорушення чи навпаки не несе суттєвого значення, тобто не зазначено чи стосується вказане порушення осіб, які зняті з військового обліку, відсутнє посилання на будь-які докази, які могли б підтвердити обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень. Відповідачем не надано доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке він притягнутий до відповідальності.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Матеріалами справи не підтверджено факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст.248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.
За таких обставин, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого правопорушення.
Керуючись ст.ст. 2,9, 77, 139, 241-246, 257-262, 286 КАС України, ст.ст. 210, 210-1КУпАП суд
В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № Х03/25-289 від 24 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у виді 17000 гривень штрафу в дохід держави.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 1211 гривень (тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя    О.А.Степаненко