Справа № 138/2900/24
Провадження №:2/138/36/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року         м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді      Холодової Т.Ю.,
за участю секретаря судового засідання   Паламарчук І.В., 
прокурора       Романюка М.М.,
представника позивача     Рябоконя Є.К.
відповідача         ОСОБА_1 ,
представника відповідача     адвоката Гринькова Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МХП-Агрокряж», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про витребування земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:
Керівник Могилів-Подільської окружної прокуратури звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з вказаним вище позовом. Позовна заява мотивована тим, що 04.08.2020 Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області видано наказ № 228-УБД, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано із земель державної власності у власність ОСОБА_3 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,5 га з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251, що розташована на території Хоньковецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 18.08.2020. Разом з тим, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_3 на підставі рішення 9 сесії 7 скликання Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району від 17.11.2016 № 147 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 », затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,000 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення в межах населеного пункту с. Серебрія Могилів-Подільського району, кадастровий номер 0522685700:04:002:0713 та передано вказану земельну ділянку у власність ОСОБА_3 , право власності за яким зареєстровано 22.12.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, ОСОБА_3 , на час отримання у власність земельної ділянки з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251 використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Таким чином, ОСОБА_3 при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251 у власність, надав недостовірну інформацію, зазначивши, що не скористався правом безоплатної приватизації земельної ділянки, чим порушив вимоги ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України. При цьому Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області вказаний вище наказ № 228-УБД від 04.08.2020 було видано без перевірки факту реалізації ОСОБА_3 права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки вказаного виду, чим було порушено вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі з державної власності, оскільки ОСОБА_3 не мав права на отримання спірної земельної ділянки. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за життя склав заповіт, яким все своє майно заповів доньці ОСОБА_1 , відтак після смерті ОСОБА_3 єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину залишилась дочка ОСОБА_1 , якій спірна земельна ділянка належить з часу відкриття спадщини, не зважаючи на те, що свідоцтво про право на спадщину остання не отримувала. Прокурор зазначає, що оскільки ОСОБА_3 не мав права на отримання спірної земельної ділянки, а тому вказана земельна ділянка, яка успадкована ОСОБА_1 після його смерті, підлягає витребуванню на користь Яришівської територіальної громади в особі Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Крім того, згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 1,5 га з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251 перебуває в оренді ТОВ «МХП-Агрокряж» на підставі договору оренди землі № б/н від 04.09.2020, укладеного строком на 15 років. За таких підстав прокурор звернувся в інтересах держави в особі Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району з даним позовом, в якому просить витребувати у ОСОБА_1 та ТОВ «МХП-Агрокряж» земельну ділянку з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251 в комунальну власність Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району.
Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23.12.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву та витребувано докази.
13.01.2025 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просила відмовити в задоволенні позову керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Яришівської сільської ради. Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_3 було правомірно отримано спірну земельну ділянку, оскільки в цілому законодавством визначено сумарну загальну площу земельних ділянок, які може безоплатно приватизувати особа, зокрема, ст. 121 Земельного кодексу України визначає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 га. При цьому, станом на 2020 рік ОСОБА_3 приватизував лише земельну ділянку площею 1,000 га, а відтак фактично мав право на приватизацію земельної ділянки розміром ще до 1,00 га. При цьому ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області при розгляді заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою мало переконатись, чи ОСОБА_3 не реалізував своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки раніше, а також визначити розмір земельної ділянки, яку бажав приватизувати ОСОБА_3 в межах норм визначених ст. 121 ЗК України, однак перевищення визначеної законом норми відбулось з погодження ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, що свідчить про те, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки.
14.01.2025 до суду від керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив, в якій прокурор вказав на необґрунтованість доводів відповідача, викладених у відзиві та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що згідно ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання. Право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз, тобто особа, яка скористалась своїм правом і приватизувала земельну ділянку меншої від граничної площі, не може приватизувати земельну ділянку цього цільового призначення вдруге. Вказане свідчить, що твердження відповідача про те, що законодавством визначено сумарну загальну площу земельних ділянок, які може безоплатно приватизувати особа, є помилковим. Також, помилковим є визнання ОСОБА_3 добросовісним набувачем, оскільки останній заволодів земельною ділянкою на підставі незаконного наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, тобто без відповідної правової підстави.
Ухвалою суду від 24.02.2025 за клопотанням відповідача ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.
Ухвалою суду від 26.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
15.04.2025 до суду від представника третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшли письмові пояснення, в якому представник просив задовольнити позов керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури в повному обсязі. Вказав, що ОСОБА_3 при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1,5 га, було додано усі документи, які передбачені ст. 118 Земельного кодексу України та було зазначено, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду цільового призначення він не скористався. Таким чином, при прийнятті оскаржуваного наказу Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області діяло виключно в межах та в спосіб передбачений чинним законодавством. При цьому твердження прокурора, про те, що Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області при прийнятті оскаржуваного наказу не було перевірено факт реалізації ОСОБА_3 права на безоплатне отримання земельної ділянки, чим порушено вимоги земельного законодавства, є помилковим, оскільки ні норми ст.ст. 116-118, 186-1 ЗК України, ні будь-які інші норми законодавства не передбачають обов`язку Головного управління при розпорядженні землями сільськогосподарського призначення здійснювати перевірку фактів реалізації громадянами права на безоплатне отримання земельних ділянок. При цьому, в діях ОСОБА_3 мало місце зловживання правом, яке полягало у створенні останнім видимості юридичної правильності своїх дій, використовуючи насправді свої права у цілях для незаконного набуття земельної ділянки у приватну власність. Також представник третьої особи зазначив, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор мав перевірити документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій.
Ухвалою суду від 26.06.2025 за клопотанням представника відповідача адвоката Гринькова Є.В. витребувано від Могилів-Подільської державної нотаріальної контори Вінницької області Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність чи відсутність зареєстрованих спадкових справ після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 07.08.2025 за клопотанням представника відповідача адвоката Гринькова Є.В. витребувано від приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області Серебрякової Ю.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 03.10.2025 за клопотанням прокурора до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_2 .
30.10.2025 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про застосування строків позовної давності. Заява мотивована тим, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.08.2020. Отже, з 19.08.2020 у сторони позивача виникло право на звернення до суду з позовом про захист порушеного права, строк позовної давності за яким сплив 19.08.2023. Разом з тим, з даною позовною заявою прокурор звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду 01.10.2024, тобто з пропуском такого строку. За викладених обставин, відповідач просить застосувати наслідки спливу позовної давності і відмовити в задоволенні позову. 
25.11.2025 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів та заява про визнання поважними причин пропуску строку на його подання та поновлення такого строку.
10.12.2025 до суду від керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури надійшла заява про уточнення позовних вимог. Вказана заява мотивована тим, що в ході судового розгляду встановлено, що після смерті ОСОБА_3 також залишився спадкоємець, який не зважаючи на наявність заповіту успадкував обов`язкову частку спадкового майна, а саме дружина померлого ОСОБА_5 . Разом з тим, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить також і обов`язкова частка на все спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , в тому числі і на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251 площею 1,5 га. З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що спадкоємцем після її смерті є дочка ОСОБА_2 , яка 23.02.2024 звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. У зв`язку з чим останню було залучено співвідповідачем у справі. За викладених обставин прокурор просить витребувати на користь Яришівської сільської ради земельну ділянку з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251 площею 1,5 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Яришівської сільської ради Могилів Подільського району (колишньої Хоньковецької сільської ради Могилів Подільського району) від ОСОБА_1 та від ОСОБА_2 .
17.12.2025 до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про долучення доказів та визнання поважними причин пропуску строку для подання доказів, а також заява, в якій відповідач вказала на відсутність підстав для представництва прокурором інтересів Яришівської сільської ради, зважаючи на рішення Конституційного суду України від 03.12.2025, яким визнано неконституційними положення Закону України «Про прокуратуру», які давали підстави для представництва інтересів держави прокуратурою у суді.
Ухвалою суду від 18.12.2025 відмовлено відповідачу ОСОБА_1 в задоволенні заяви про поновлення строку для подання доказів, заяву ОСОБА_1 про долучення доказів залишено без розгляду та відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів. 
06.01.2026 на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду від 18.12.2025 на підставі якої ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19.01.2026 відкрито апеляційне провадження.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 25.02.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.12.2025 залишено без змін.
В судовому засіданні, яке відбулось 18.12.2025, прокурор Могилів-Подільської окружної прокуратури Романюк М.М. уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково зазначив, що спірна земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_3 до моменту створення Яришівської ОТГ та передачі земель у власність Яришівської сільської ради. Крім того, нормами законодавства не визначено обов`язку органу місцевого самоврядування перевіряти наявність земельних ділянок у власності осіб, які звертаються з заявою про надання їм безоплатно у власність земельних ділянок. При цьому, при реформуванні Яришівської сільської ради ГУ Держгеокадастру передало у власність вказаної сільської ради лише ті земельні ділянки, які перебували у державній власності, в той час як спірна земельна ділянка вже перебувала у приватній власності ОСОБА_3 .
Представник відповідача адвокат Гриньков Є.В. в судовому засіданні 18.12.2025 просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю. Пояснив, що законодавством передбачено надання безоплатно у власність особи земельної ділянки площею до 2,0 га, при цьому ОСОБА_3 отримав першу земельну ділянку загальною площею 1,0 га. Також ОСОБА_3 , звернувшись до ГУ Держгеокадастру з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства від 19.12.2019, вказав орієнтовний розмір земельної ділянки 1,5 га. При цьому орган, який виносив рішення про надання у власність ОСОБА_3 спірної земельної ділянки мав право з`ясувати вказані обставини та надати земельну ділянку у меншому розмірі, однак передача земельної ділянки відбулась за мовчазної згоди ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, а відтак відсутні підстави вважати, що з боку ОСОБА_3 були якісь порушення. Отже, відповідачі є добросовісними набувачами. Щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності на звернення з даним позовом до суду, представник відповідача зазначив, що у 2020 році було створено Яришівську об`єднану територіальну громаду у зв`язку з чим було проведено повну інвентаризацію земель, які перейшли у її власність. Відтак вже у 2020 році Яришівська сільська рада мала встановити факт можливого порушення права. При цьому, представник відповідача зазначив, що строки позовної давності під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) не переривались, а відтак позов подано з пропущенням строку позовної давності та в позовній заяві відсутні посилання на поважність причин пропуску.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 18.12.2025 заперечила щодо задоволення позову з наступних підстав. Зокрема, відповідач вказала, що її батько ОСОБА_3 був інвалідом І групи та учасником бойових дій, на день своєї смерті проживав разом з відповідачем в належному їй будинку. Однак, ОСОБА_1 вказала, що правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку в неї відсутні, доходів від передання її в оренду вона не отримує. Крім того, з заявою про прийняття спадщини після смерті батько до органу нотаріату не зверталась, спадщину після смерті батька вона не приймала. Також пояснила, що спірна земельна ділянка була передана її батьку через безвідповідальні дії працівників Яришівської сільської ради, які мали перевірити наявність підстав для її передачі у приватну власність ОСОБА_3 .
Представник позивача Яришівської сільської ради Рябокінь Є.К. в судовому засіданні, яке відбулось 02.04.2026, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Додатково зазначив, що про порушене право Яришівська сільська рада дізналась з листів Могилів-Подільської окружної прокуратури, а тому просила здійснити захист їх інтересів. Також представник позивача послався на норми Земельного кодексу України, якими визначено, що земельна ділянка надається безоплатно у власність громадян один раз за даним цільовим призначенням, а відтак спірна земельна ділянка незаконно вибула із власності Яришівської сільської ради, оскільки ОСОБА_3 вдруге отримав земельну ділянку того ж цільового призначення та належним способом захисту прав Яришівської сільської ради є витребування спірної земельної ділянки від відповідачів. Вказав на помилковість тверджень відповідача ОСОБА_1 , оскільки норми законодавства не передбачають обов`язку державних органів при розпорядженні землями сільськогосподарського призначення здійснювати перевірку фактів реалізації громадянами права на безоплатне отримання земельних ділянок такого виду.
Прокурор в судовому засіданні 02.04.2026 щодо застосування норми, передбаченої ч. 5 ст.390 ЦК України зазначив, що вказана норма не може бути застосована до спірних правовідносин, у зв`язку з тим, що відповідачі набули вказану земельну ділянку в порядку спадкування, а не за відплатним договором. 
Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибула, правом подання відзиву на позовну заяву не скористалась.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МХП-Агрокряж», належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Представник третьої особи ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не прибув, в поданих до суду 15.04.2025 поясненнях просив позов задовольнити.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
За змістом частин 1, 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За змістом статей 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу і є національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, у зв`язку з чим гарантоване Конституцією України право власності на землю має набуватися і реалізовуватися громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Позов правомірно пред`явлено прокурором в інтересах держави, відповідно до положень статей 131-1 Конституції України, ч. 4 ст. 56 ЦПК України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Законність представництва прокурором інтересів держави обґрунтована в позові та підтверджується правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у Постанові від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц.
Незаконне виділення, надання в користування, передача у власність, відчуження земельних ділянок порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів.
Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведене з порушенням вимог чинного законодавства.
Підставою представництва прокурором інтересів держави у даному спорі є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.
Правовий висновок Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
Могилів-Подільською окружною прокуратурою до Яришівської сільської ради направлено лист за № 53-2794 вих-23 від 09.06.2023, в якому повідомлено про виявлення факту порушення інтересів територіальної громади, а також про необхідність надання до прокуратури інформації щодо вжиття заходів по витребуванню спірної земельної ділянки в комунальну власність.
Відповідно до листа Яришівської сільської ради за № 2-26/91 від 19.06.2023, встановлено, що селищна рада не вживала заходи щодо повернення спірної земельної ділянки в комунальну власність.
Крім того, окружною прокуратурою повторно скеровано лист за вих. № 02.53-4675 ВИХ-24 від 16.09.2024 щодо надання інформації про те, коли Яришівська сільська рада дізналась про порушення інтересів держави в особі сільської ради за даним фактом та встановлення намірів Яришівської сільської ради щодо звернення до суду із позовною заявою про витребування земельної ділянки з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251.
Згідно із відповіддю Яришівської сільської ради від 19.09.2024 за вих. № 2-26/146, остання дізналась про факт порушення з листа окружної прокуратури від 09.06.2023та у зв`язку із відсутністю коштів для сплати судового збору та відсутністю у штаті Яришівської сільської ради посади юриста сільська рада має обмежену можливість щодо подання позовних заяв до судових органів в захисту прав і законних інтересів у суді. При цьому, посилаючись на ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» сільська рада просила Могилів-Подільську окружну прокуратуру представити інтереси Яршівської сільської ради в суді щодо витребування із приватної власності у комунальну земельної ділянки з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251.
Оскільки Яришівською сільською радою Могилів-Подільського району Вінницької області не вжито заходів із забезпечення судового захисту порушених інтересів держави та територіальної громади, що свідчить про бездіяльність уповноваженого органу, наявні підстави для подання Могилів-Подільською окружною прокуратурою даної позовної заяви в інтересах держави в особі Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.
На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Могилів-Подільською окружною прокуратурою попередньо, до звернення до суду, відповідним листом за вих. № 02.53-4825 Вих-24 від 25.09.2024 повідомлено Яришівську сільську раду про представництво прокуратурою інтересів останньої в суді.
Суд встановив, що 19.12.2019 ОСОБА_3 відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з клопотанням, про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,5 га на території Хоньковецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області у власність для особистого селянського господарства із земель запасу сільськогосподарського призначення. Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що ОСОБА_3 повідомив, що правом безоплатної приватизації земельної ділянки по даному виду цільового призначення не скористався
На підставі вказаного клопотання 12 лютого 2020 року Головним управлінням Держгеокастру у Вінницькій області видано наказ № 2-3694/15-20-СГ про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_3 земельної ділянки орієнтовною площею 1,50 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Хоньковецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства.
Державним підприємством «Центр Державного земельного кадастру» згідно договору № 02/01/20АГК-20 від 02.01.2020, укладеного з ОСОБА_3 , розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Хоньковецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.
Наказом ГУ Держгеокастру у Вінницькій області № 228-УБД від 04 серпня 2020 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 1,5000 га, на території Хоньковецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення, розташована на території Хоньковецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області площею 1,5000 га із кадастровим номером 0522687400:01:000:0251 для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення – 01.03).
На підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.08.2020, індексний номер 53735861, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку, номер запису про право власності 37878834. Вказане підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 334236094 від 01.06.2023.
В той же час, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (Інформаційна довідка № 334236413 від 01.06.2023) ОСОБА_3 на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 147, виданого 17.11.2016 Серебрійською сільською радою, належить на праві приватної власності земельна ділянка з кадастровим номером 0522685700:04:002:0713 площею 1 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с. Серебрія Могилів-Подільського району Вінницької області, право власності на яку зареєстровано на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.12.2016, індексний номер 33121840, номер запису про право власності 18242807.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України, в редакції, яка діяла на час видачі наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність спірної земельної ділянки).
Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектар.
Згідно ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених Конституцією.
Згідно ст. 15-1 ЗК України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.
Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Частиною 6 ст. 118 ЗК України, передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.
Згідно зі ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
З аналізу вказаних вище норм вбачається, що законодавство забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. 
Таким чином, ОСОБА_3 на час отримання спірної земельної ділянки з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251 (на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 04 серпня 2020 № 228-УБД) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (на підставі рішення Серебрійської сільської ради № 147 від 17.11.2016).
Всупереч вимогам ст.ст. 116, 118, 121 ЗК України ОСОБА_3 при отриманні у власність спірної земельної ділянки не повідомив той факт, що раніше використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та отримав земельну ділянку вказаного виду, розташовану на території с. Серебрія Могилів-Подільського району. При цьому у своєму клопотанні від 19 грудня 2019 року останній повідомив, що своє право на отримання земельної ділянки в порядку безоплатної приватизації в межах норм, визначених статтею 121 Земельного кодексу України, не використав.
Отже, земельна ділянка площею 1,5000 га, кадастровий номер 0522687400:01:000:0251, що знаходиться на території Хоньковецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, вибула із земель державної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_3 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст.14 Конституції України та ст. 5 ЗК України.
Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Враховуючи викладене вище, наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 12.02.2020 №2-3694/15-20-СГ, яким було надано дозвіл ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою, та наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 04.08.2020 №228-УБД, згідно якого ОСОБА_3 надано у власність земельну ділянку з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251,суперечать ст. ст. 116, 118 ЗК України і порушують інтереси держави, зокрема, право інших громадян на безоплатне отримання земельних ділянок даної категорії, а тому наказ ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 04.08.2020 №228-УБД, є незаконним.
Також, судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, номер витягу 00046818410 від 04.09.2024.
Відповідно до копії довідки виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 12-21/1-26 від 16.11.2023 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті проживав в АДРЕСА_1 та після його смерті залишилась спадкоємиця донька ОСОБА_1 .
Згідно з копією довідки виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 02-22/1926 від 16.09.2024 ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті проживав разом з донькою ОСОБА_1 та дружиною ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 . Від імені ОСОБА_3 19.02.2016 за реєстраційним номером 36 було посвідчено заповіт на все майно, яким воно передається доньці ОСОБА_1 .
Як вбачається з копії заповіту від 19.02.2016, посвідченого секретарем виконавчого комітету Серебрійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області Тодорчук Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 36, ОСОБА_3 все своє майно заповів доньці ОСОБА_1 .
Згідно з Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) за № 78277127 від 09.09.2024 вказаний заповіт є чинним.
Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78277100 від 09.09.2024 підтверджується відсутність у вказаному реєстрі інформації щодо заведених спадкових справ після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Отже, до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшла також спірна земельна ділянка з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України.
Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Реалізація права на спадкування спадкоємцем, закликаним до спадкування, здійснюється шляхом прийняття ним спадщини з подачею до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття в шестимісячний строк, який починається з часу відкриття спадщини. Вчинення таких дій не вимагається, якщо спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом шестимісячного терміну, встановленого для прийняття спадщини, не заявив про відмову від неї (ст.ст.1268-1270 ЦК України).
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 після смерті свого батька ОСОБА_3 прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 і протягом шестимісячного строку не заявила про відмову від спадщини і така спадщина належить їй з моменту відкриття спадщини згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України.
При цьому факт проживання разом зі своїм батьком ОСОБА_3 на день його смерті підтвердила в судовому засіданні і сама відповідач ОСОБА_1 .
Крім того, судом встановлено, що спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 , якій відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України належало правом на обов`язкову частку у спадщині була вдова померлого ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини також проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 . 
Таким чином право власності на спірну земельну ділянку після Смерті ОСОБА_3 перейшло до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
З матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що спадкоємцем за заповітом після її смерті є донька ОСОБА_2 , яка протягом шестимісячного строку звернулась до органу нотаріату з заявою про прийняття спадщини.
Також, з матеріалів спадкової справи встановлено, що інші особи після смерті ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини до органу нотаріату не звертались, а відтак ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після її смерті, яка прийняла спадщину.
Зважаючи, що до ОСОБА_4 перейшло право власності на частку спірної земельної ділянки в порядку спадкування після померлого ОСОБА_3 , то таке право власності увійшло до складу спадщини після її смерті та перейшло її спадкоємиці ОСОБА_2 .
Разом з тим, вказана вище земельна ділянка увійшла до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак, зважаючи на те, що останній набув її незаконно, а тому дана земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь територіальної громади з наступних підстав.
Згідно положень ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, ст. 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Відповідно до закріпленого у ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.
Так, витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.
Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої ст. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з його волі іншим шляхом.
За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.
Норма ст. 388 ЦК України може застосовуватись як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
Згідно із п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (ст. ст. 387, 388 ЦК України). Якщо в такій ситуації пред`явлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, суду під час розгляду справи слід мати на увазі правила, встановлені ст. ст. 387, 388 ЦК України.
У зв`язку із цим, коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі ст. 388 ЦК України звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів.
До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2023 у справі № 161/2552/21 зазначено, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 388 ЦК України.
Отже, можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (сплатно чи безоплатно).
В даному випадку воля власника земель, може виражатись лише в таких діях органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави.
Спірна земельна ділянка вибула із державної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_3 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цих земельних ділянок, оскільки видача ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області спірного наказу не відповідає вимогам законодавства та інтересам держави.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 15.03.2017 у справі № 916/2130/15, від 05.10.2016 у справі № 916/2129/15, від 25.01.2017 у справі № 916/2131/15, у постанові Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 916/2130/15.
Окрім наведеного слід зазначити, що, оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння.
У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема, від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Першої судової колегії Касаційного цивільного суду від 04.04.2024 у справі 606/711/22.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 зроблено висновок, що задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (ст. ст. 19, 27 Закону України від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 у справі П/811/1640/17 звертає увагу на те, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц).
З огляду на вказане у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем.
При цьому, згідно актуальної інформації про право власності на земельну ділянку кадастровий номер 0522687400:01:000:0251 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на підставі договору оренди землі від 04.09.2020 вказана земельна ділянка передана в оренду орендарю ТОВ «МХП-Агрокряж». Вказане свідчить про те, що на даний час право користування спірною земельною ділянкою належить ТОВ «МХП-Агрокряж».
Враховуючи викладене, земельна ділянка з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251 площею 1,5000 га має бути витребувана у ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ТОВ «МХП-Агрокряж» на користь Яришівської територіальної громади в особі Яришівської сільської ради.
Щодо наявності у відповідачів статусу добросовісних набувачів та застосування вимог ст. 390 ЦК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 390 ЦК України суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві.
Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади.
Відповідно до ч. 1 ст. 387 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
При цьому добросовісність (пункт 6 статті З ЦК) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанова Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 449/1154/14).
Із вказаного слідує, що добросовісним набувачем є особа, яка за відплатним договором придбала в особи, яка не мала права відчужувати майно, про що набувач не знав і не міг знати. За відсутності однієї з цих ознак набувач не може вважатися добросовісним.
Відтак ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як набувачі земельної ділянки, що незаконно вибула із власності територіальної громади у зв`язку із повторним використанням ОСОБА_3 права на безоплатну приватизацію земельної ділянки, не можуть вважатись добросовісними набувачами у розумінні ч. 1 ст. 388 ЦК України. Однією з передумов такого твердження є обставина, що земельна ділянка з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251 була отримана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не за відплатним договором, а в порядку спадкування, тобто жодних витрат відповідачі не понесли.
Зважаючи на зазначені обставини, підстави для виконання вимог ч. 5 ст. 390 ЦК України відсутні.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).
Відповідно до статей 317, 319 ЦК України, саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.
Таким чином, судом встановлено порушення інтересів держави в особі Ярищівської сільської ради, яке полягає в тому, що перехід права власності на земельну ділянку до ОСОБА_3 у незаконний спосіб, спричинив порушення інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування, відтак, спірна земельна ділянка повинна витребовуватись на користь Яришівської територіальної громади в особі Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.
Щодо заяви відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. 
Статтями 256-257 та 261 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно з п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, яким було доповнено ЦК України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12.03.2020 та який в подальшому безперервно продовжувався відповідними постановами Кабінету Міністрів України до 30.06.2023.
Отже, строк позовної давності у зв`язку з дією карантину було призупинено з 02.04.2020 по 30.06.2023.
Крім того, на підставі Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Законом України від 08.11.2023 № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» пункт 19 викладено в такій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».
Законом України № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено. Вказаний закон набрав чинності 04.09.2025, тому саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності.
Таким чином, загальний строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України, був призупинений у період з 02.04.2020 до 03.09.2025, відповідно строки позовної давності в даному випадку повністю дотримано.
Як вже зазначалось судом вище, відомості про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку були внесені державним реєстратором 25.08.2020, індексний номер рішення 53735861.
Керівник Могилів-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МХП-Агрокряж», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про витребування земельної ділянки 01 жовтня 2024 року.
Відтак, зважаючи на викладені вище норми законодавства, відсутні підстави для застосування судом наслідків пропуску строку звернення прокурора з даним позовом до суду.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010).
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, на підставі п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідачів в рівних частинах на користь Вінницької обласної прокуратури підлягають понесені судові витрати у вигляді судового збору за звернення з позовом до суду в сумі 6056 грн. та за подання апеляційної скарги в сумі 3028 грн., що підтверджені документально.
Керуючись ст.ст. 13, 14, 19 ч. 2 Конституції України, ст.ст. 15-1, 116, 118, 121, 122, 126, 155 Земельного кодексу України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 16, 256-257, 317, 319, 321, 387, 388, 390, 1217, 1223, 1241, 1268, 1269, 1270, ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-83, 89 ч. 1, 141 ч. 1, 259 ч. 1, 2, 6, 263-265 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:
Позов керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МХП-Агрокряж», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області про витребування земельної ділянки задовольнити повністю.
Витребувати від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області земельну ділянку площею 1,5000 га з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.
Витребувати від Товариства з обмеженою відповідальністю «МХП-Агрокряж» (код ЄДРПОУ 36187994) на користь Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області земельну ділянку площею 1,5000 га з кадастровим номером 0522687400:01:000:0251 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Яришівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , Товариства з обмеженою відповідальністю "МХП-Агрокряж» (код ЄДРПОУ 36187994) в рівних частинах на користь Вінницької обласної прокуратури (IBAN UA 568201720343110002000003988 в банку Державна Казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету: 2800, отримувач: Вінницька обласна прокуратура, код ЄДРПОУ 02909909) судовий збір в сумі 9084 (дев`ять тисяч вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: керівник Могилів-Подільської окружної прокуратури, місце знаходження: вул. Покровська, 5, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 02909909. 
Позивач: Яришівська сільська рада Могилів-Подільського району Вінницької області, місце знаходження: вул. Головна, 19, с. Яришів, Могилів-Подільський район, Вінницька область, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04326879.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «МХП-Агрокряж», місце знаходження: вул. Головна, 161, с. Яришів, Могилів-Подільський район, Вінницька область, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 36187994.
Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, місце знаходження: вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 39767547.

Суддя:          Т.Ю. Холодова