ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/36710/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),
суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В., 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу:	 Військової частини НОМЕР_1 	
на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 29.01.2026 р. у справі №160/36710/25	
за позовом:	ОСОБА_1 	
до: про:	Військової частини НОМЕР_1  визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії 	

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/36710/25 за позовом ОСОБА_1 до військово частини НОМЕР_1 (далі - В/ч НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.20216р. у справі №160/36710/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2026 р. у справі №160/36710/25 стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань В/ч НОМЕР_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 1500грн. 
Відповідач - В/ч НОМЕР_1 , не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 26.01.2026р. та додатковим рішенням суду першої інстанції від 29.01.2026р. у цій справі подав апеляційну скаргу 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 12.02.2026р. у справі №160/36710/25 апеляційну скаргу В/ч НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.01.20216р. у справі №160/36710/25 повернуто заявнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169, ч. 6 ст. 298 КАС України. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.02.2026р. у справі №160/36710/25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою В/ч НОМЕР_1 на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.20216р. у справі №160/36710/25 та у подальшому ,відповідною ухвалою суду апеляційної інстанції, розгляд цієї апеляційної скарги було призначено в порядку письмового провадження.
Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним додаткового рішення у цій справі з порушенням норм процесуального права в частині співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи просив скасувати додаткове рішення суду від 29.01.2026р. у цій справі.
Позивач правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що 28.01.2026р. представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з В/ч НОМЕР_1 на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 20000,00 грн., та на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача - Молчановою Н.В., долучено до матеріалів справи:
- копію договору про надання правничої (юридичної) допомоги від 03.02.2025р. №01/02/25; 
- копію акту про наданих послуг від 26.11.2025р. по договору про надання правничої допомоги №01/02/25 від 0.02.2025р.; 
- копію розрахунку витрат на правничу допомогу по договору правової допомоги №01/02/25 від 03.02.2025р..
З наданих позивачем доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї адміністративної справи, вбачається, що вартість таких послуг як ознайомлення з документами становить 3000,00 грн.; вартість послуги з складання та направлення адвокатського запиту №1415 від 28.10.2025р. становить 3000,00 грн.; вартість послуги з складання та направлення позовної заяви про визнання дій (бездіяльності) військової частини В/ч НОМЕР_1 протиправними та зобов`язання вчинити певні дії становить 14000, 00 грн., загальна вартість наданих послуг з правничої допомоги, яка надана адвокатом позивачу у цій справі, на стадії підготовки до подання до суду та на стадії судового розгляду справи в суді 1 інстанції становить 20000,00 грн.
Дослідивши матеріали справи колегія суддів, в контексті наведених у апеляційній відповідача аргументів, звертає увагу на наступне правове регулювання.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч 3 ст. 132 КАС України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи. 
Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 5 ст. 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Така правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 19.12.2019р. у справі № 520/1849/19, від 29.11.2022р. у справі №340/9016/21.
Тобто обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з ч. 1,7, 9 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Таким чином, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Отже, витрати на професійну правничу допомогу є витратами, що пов`язані з розглядом справи і такі підлягають розподілу в залежності від результату розгляду справи по суті. Розмір витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані відповідні договори про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат, зокрема і на правничу допомогу. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Верховний Суд, у постанові від 28.04. 2021р. у справі № 640/3098/20, зазначав, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи заяву позивача про компенсацію понесених ним витрат на професійну правничу допомогу дослідив та належним чином оцінив надані позивачем документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації і враховуючи, що адміністративний позов позивача задоволено частково, з урахуванням положень ст. ст. 134,139 КАС України виходячи з складності цієї справи, обсягу та змісту наданих адвокатом послуг, з урахуванням їхньої дійсності та необхідності, обґрунтовано стягнув за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати з надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 1500грн. та відмовив у задоволенні решти заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, і підстави для зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу відсутні з огляду на співмірність складності цієї адміністративної справи обсягу наданої професійної правничої допомоги і витраченого адвокатом часу. Враховуючи, що апеляційним судом під час розгляду цієї справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення, колегія суддів вважає необхідним додаткове рішення першої інстанції від 29.01.2026р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, а також до помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення суду першої інстанції у цій справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2026р. у справі №160/36710/25 –  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України. 
Постанову виготовлено та підписано 14.04.2026р. 

Головуючий - суддя А.О. Коршун 

суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов