КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 490/2903/19
Провадження № 2/488/43/26 р.

РІШЕННЯ
Іменем України   

20.04.2026 року      м. Миколаїв 

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі: 
головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,
за участю секретаря судового засідання - Волошиної Я.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про визнання поруки припиненою, -  
ВСТАНОВИВ:

Позивач – ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом до відповідача – ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в обґрунтування якого вказала наступне.
21.02.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в подальшому стало ПАТ «ОТП Банк», з однієї сторони, та ОСОБА_2 з другої сторони, був укладений кредитний договір № ML-404/003/2008, згідно якого банк надав ОСОБА_2 у користування грошові кошти у розмірі 34 800 доларів США, зі сплатою плаваючої процентної ставки у розмірі 4,49 % (фіксований відсоток) + FIDR, зі строком користування – до 24.02.2033 року.
На забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, 03.03.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», з однієї сторони, та позивачкою по даній справі – ОСОБА_1 з другої сторони, був укладений договір поруки № SR-404/003/2008, за яким позивачка зобов`язувалася відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання позичальником його зобов`язань за кредитним договором.
25.02.2009 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML-404/003/2008. Згідно п. 3 додаткового договору № 1, на період з 24.02.2009 р. до 23.09.2009 р. включно, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 7 % річних. На період з 24.09.2009 р. до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка у розмірі 4,99 % (фіксований відсоток) + FIDR.
23.12.2009 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений додатковий договір № 2 до кредитного договору, пунктом 3 якого сторони визначили, що на період з 24.12.2009 р. до 23.03.2010 р. для розрахунку процентів за користування кредитом буде визначена фіксована процентна ставка у розмірі – 6,50 % річних. На період з 24.03.2010 р. до 23.09.2010 р. фіксована процента ставка була визначена у розмірі – 12,88 % річних, а на період з 24.09.2010 р. і до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка у розмірі – 5,38 % (фіксований відсоток) + FIDR. 
Позивач зазначає, що наслідком збільшення відсоткової ставки за кредитом стало збільшення розміру відповідальності як позичальника ОСОБА_2 , так і її як поручителя. При цьому своєї згоди на збільшення обсягу відповідальності вона не надавала, і про збільшення відсоткової ставки її не повідомляли.
23.11.2011 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір відступлення права вимоги, за яким відповідач по даній справі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набув право вимоги за вищевказаними договорами, і 03.04.2012 р. за вих. № 54842 пред`явив ОСОБА_2 вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до п. 1.9.1 кредитного договору зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання ним відповідної вимоги. 
Вказана вимога позичальником ОСОБА_2 не була отримана. 
Визначений п. 1.9.1 кредитного договору строк виконання зобов`язання закінчується не пізніше 03.05.2012 року, тому в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України, протягом 6 місяців починаючи з 04.05.2012 р. і до 04.11.2012 р., кредитор мав право пред`явити вимогу до поручителя щодо виконання зобов`язань. Однак протягом зазначеного строку кредитор вимогу до позивачки не пред`являв, тому вона вважає, що наявні передбачені законом підстави для припинення поруки починаючи з 05.11.2012 року.
Посилаючись на викладене, позивач просила:
-визнати припиненою поруку, яка виникла з договору поруки № SR-404/003/2008 від 03.03.2008 р., укладеним між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 . 

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені неодноразово та належним чином.
Від представника позивача надійшла заява про слухання справи у його відсутність та у відсутність позивачки, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Від представника відповідача надійшов відзив, який мотивований тим, що згідно договору поруки № SR-404/003/2008 від 03.03.2008 р. та укладених до нього додаткових договорів № 1 та № 2, позивачка взяла на себе зобов`язання відповідати за належне та своєчасне виконання позичальником ОСОБА_2 його зобов`язань за кредитним договором № ML-404/003/2008 від 21.02.2008 р. з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками. Позичальник ОСОБА_2 не виконував належним чином своїх зобов`язань, внаслідок чого виникла заборгованість. Тому відповідач звернувся до позивачки як до поручителя позичальника, із вимогою № 54862 від 03.04.2012 р. про погашення кредитної заборгованості. Дану вимогу позивачка отримала 09.04.2012 р. Посилаючись на викладене і на безпідставність та недоведеність позовних вимог, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Третя особа без самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_2 подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного висновку.
Відповідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 цього кодексу).
Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі дії мають бути ефективними, тобто призводити до того результату, на який вони спрямовані. Інакше кажучи, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення правовідношення (п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України).
Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього кодексу (ч.ч. 1 ,2 ст. 509 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України).
З договору можуть виникати одне або декілька зобов`язань. Тобто за договором поруки, крім правовідношення поруки, можуть виникати інші зобов`язальні правовідношення, учасники (сторони) яких є одночасно сторонами поруки.
Підстави припинення поруки визначені у статті 559 ЦК України. За змістом ст.ст. 559 і 598 ЦК України припинення зобов`язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, за якого в силу передбачених законом обставин суб`єктивне право і відповідний йому юридичний обов`язок перестають існувати.
Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час існування відносин), порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. 
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України).
Визнання права у позитивному значенні (визнання існуючого права) та у негативному значенні (визнання відсутності права та відповідного йому обов`язку) є способом захисту інтересу у юридичній визначеності. Застосування такого способу захисту інтересу є належним лише тоді, якщо юридична невизначеність триває, суд не розглядає ініційований кредитором для захисту його прав спір із боржником і не вирішив цей спір раніше. За цих умов боржник (поручитель) може звернутися до суду з позовом про визнання відсутності права вимоги кредитора за договором поруки (визнання його права припиненим), зокрема про визнання поруки припиненою, і такий спосіб захисту буде належним та ефективним. У разі задоволення цього позову суд у резолютивній частині визнає відсутнім право вимоги кредитора за договором поруки, зокрема визнає поруку припиненою, а не припиняє поруку.
Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.09.2022 р. у справі № 462/5368/16-ц.

Судовим розглядом встановлено і це підтверджується наявними у справі письмовими доказами, що 21.02.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в подальшому стало ПАТ «ОТП Банк», з однієї сторони, та ОСОБА_2 з другої сторони, був укладений кредитний договір № ML-404/003/2008. Згідно вказаного договору ЗАТ «ОТП Банк» надав ОСОБА_2 у користування грошові кошти у розмірі 34 800 доларів США, зі сплатою плаваючої процентної ставки у розмірі 4,49 % (фіксований відсоток) + FIDR, зі строком користування – до 24.02.2033 року (а.с. 4-7).
На забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором, 03.03.2008 р. між ЗАТ «ОТП Банк», з однієї сторони, та позивачкою по даній справі – ОСОБА_1 з другої сторони, був укладений договір поруки № SR-404/003/2008, за яким позивачка зобов`язувалася відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання позичальником ОСОБА_2 його зобов`язань за кредитним договором (а.с. 13).
25.02.2009 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору № ML-404/003/2008. Підпунктом 2.1.1. додаткового договору № 1 був викладений у новій редакції п. 3 частини № 1 кредитного договору № ML-404/003/2008, зокрема, сторони домовилися, що на період з 24.02.2009 р. до 23.09.2009 р. включно, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 7 % річних. На період з 24.09.2009 р. до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка у розмірі 4,99 % (фіксований відсоток) + FIDR.
Крім цього, кредитний договір був доповнений графіком платежів (Додаток № 1 до додаткового договору) (а.с. 94-101).
25.02.2009 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір № 1 до договору поруки № SR-404/003/2008, згідно якого п. 2.1 договору поруки був викладений у новій редакції, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитом і визначено, що боржник зобов`язаний сплатити проценти за користування отриманими ним кредитними коштами, наданими згідно кредитного договору, в розмірі, в терміни і в порядку, що передбачені в кредитному договорі. Також п. 2.2 договору поруки був доповнений п.2.2.1, яким у разі зміни розміру боргових зобов`язань після укладення цього договору, такі боргові зобов`язання забезпечуються в їх повному розмірі без укладання будь-яких додаткових договорів до цього договору. Інші положення договору поруки не зазнали змін (а.с. 109). 
23.12.2009 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений додатковий договір № 2 до кредитного договору, і підпунктом 2.1.1 був викладений у новій редакції п. 3 частини № 1 кредитного договору № ML-404/003/2008, зокрема, сторони домовилися, що на період з 24.12.2009 р. до 23.03.2010 р. для розрахунку процентів за користування кредитом буде визначена фіксована процентна ставка у розмірі – 6,50 % річних. На період з 24.03.2010 р. до 23.09.2010 р. фіксована процента ставка була визначена у розмірі – 12,88 % річних, а на період з 24.09.2010 р. і до повного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка у розмірі – 5,38 % (фіксований відсоток) + FIDR. Графік платежів за кредитним договором був викладений у новій редакції, є додатком № 1 до додаткового договору) (а.с. 102-107).
23.12.2009 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір № 2 до договору поруки № SR-404/003/2008, яким викладені у новій редакції, зокрема, п.п. (б) п. 2.1. договору поруки щодо сплати процентів за користування кредитом і визначено, що боржник зобов`язаний сплатити проценти за користування отриманими ним кредитними коштами, наданими згідно кредитного договору, в розмірі, в терміни і в порядку, що передбачені в кредитному договорі. Також п. 2.2 договору поруки був викладений у новій редакції згідно якої на дату укладення цього додаткового договору розмір боргових зобов`язань становить 34 725,19 доларів США. В разі зміни розміру боргових зобов`язань після укладення цього договору, такі зобов`язання забезпечуються в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору. Крім цього, договір поруки № SR-404/003/2008 був доповнений пунктом 3.9., який надає право кредитору проводити договірне списання коштів з рахунку позичальника для виконання боргових зобов`язань боржника за кредитним договором.
Виходячи з викладеного, суд робить висновок, що укладаючи договір поруки та додаткові договори до нього, сторони - ЗАТ «ОТП Банк» (ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 погодили, що під кредитним договором вони розуміють кредитний договір № ML-404/003/2008 від 21.02.2008 р. з усіма існуючими та майбутніми змінами, доповненнями та додатками до нього. Підписуючи вказані договори позивачка – ОСОБА_1 усвідомлено взяла на себе зобов`язання відповідати за належне виконання позичальником – ОСОБА_2 усіх його боргових зобов`язань за кредитним договором та внесених до нього змін та доповнень. 
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 

Щодо доводів позивачки про порушення строку для звернення кредитора до поручителя суд вважає необхідним зазначити наступне.
Так, згідно приписів ч. 4 ст. 559 ЦК України (у редакції, яка діяла на час існування відносин), порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня 
настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить 
вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не 
встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука 
припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя 
протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Таким чином, вимогу до поручителя про виконання ним свого обов`язку щодо солідарної відповідальності за кредитними зобов`язаннями кредитор може пред`явити в межах строку дії договору поруки, тобто з дня настання строку сплати чергового платежу за основним зобов`язанням. Строк пред`явлення кредитором вимог про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням (постанова ВП ВС від 13.06.2018 р. у справі № 408/8040/12).
Як вбачається зі змісту п. 1.5 кредитного договору № ML-404/003/2008 від 21.02.2008 р., повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. Датою остаточного повернення кредиту визначено – 24.02.2033 року (п. 2 частини № 1 кредитного договору).
З урахуванням цього, позичальник мав здійснювати чергові платежі кожного місяця, а останній – не пізніше 24.02.2033 року, і з часу несплати кожного із платежів позичається перебіг позовної давності для вимог кредитора до боржника, а також строк, визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України для пред`явлення вимог до поручителя.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Із матеріалів справи вбачається, що вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг» направило позичальнику – ОСОБА_2 03.04.2012 року за вих. 54842 (а.с. 92), та поручителю – ОСОБА_1 03.04.2012 року за вих. 54862 (а.с. 89). Отримання позивачкою даної вимоги 09.04.2012 року підтверджується наявною у матеріалах справи копією повідомлення про вручення рекомендованого відправлення (а.с. 91).
Слід зазначити, що у своїй позовній заяві, на обґрунтування позовних вимог, позивачка вказала, що для того щоб порука була чинною та не припинила свою дію, відповідач повинен був пред`явити до неї вимогу як до поручителя, протягом 6 місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто у період з 04.05.2012 р. до 04.11.2012 р., але не зробив цього. Такі доводи спростовуються письмовими доказами, які наведені судом вище. 
За такого суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 4 ст. 559 ЦК.
З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачка не довела своїх позовних вимог і не виконала свого обов`язку щодо доказування, визначеного ч. 3 ст. 12 ЦПК України, через що суд відмовляє у задоволенні її вимог у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачці суд не відшкодовує понесені нею судові витрати через відмову у позові.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" про визнання поруки припиненою – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", місцезнаходження: 03115 м. Київ, вул. Фізкультури 28 д.
Третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Суддя  Л.І. Селіщева