П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року	м. Київ	

Суддя Київського апеляційного суду Балацька Г.О. за участю:

особи, стосовно якої складено протокол про 
адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 , 

захисника особи, стосовно якої складено
протокол про адміністративне правопорушення, - Нечваль Я.В.,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Нечваль Я.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року стосовно

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , - 

В С Т А Н О В И Л А:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою суду визнано доведеним те, що 14.01.2023 о 23 год. 25 хв., в м. Києві на вул. Дегтярівській, 58, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Део» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. 
Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер», Алкотест №6820, що підтверджується тестом, результат якого 1.40 проміле. 
Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник Нечваль Я.В. в інтересах ОСОБА_1 просить постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 30.03.2023 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник Нечваль Я.В. вказує, що у матеріалах справи відсутні докази перебування ОСОБА_1 у стані сп`яніння. 
Так, на наявному в матеріалах справи відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 проходить огляд на стан сп`яніння 14.01.2023 о 23.36 год., проте в порушення ст. 266 КУпАП, на вказаному відеозаписі не зафіксовано результатів огляду ОСОБА_1 , у свою чергу протокол складено 14.01.2023 о 23.50 год., при цьому у наявному в матеріалах справи чеку з приладу «Драгер» №6820 відображені дані щодо огляду, проведеного 15.01.2023 о 00.33 год.
Крім того, працівники поліції не мали права складати щодо ОСОБА_1 протокол за керування транспортним засобом в стані сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 не був згоден з результатами огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу.
Єдиним об`єктивним документом, який може свідчити про згоду особи з результатами огляду на стан сп`яніння є акт огляду, водночас у наявному в матеріалах справи акті огляду відсутній підпис ОСОБА_1 , що свідчить про те, що останній не висловив у належний процесуальний спосіб свою згоду з результатами огляду на стан сп`яніння.
Так, як пояснив ОСОБА_1 він не був згоден з результатами огляду на стан сп`яніння на місці.
ОСОБА_1 пояснив в суді першої інстанції, що 14.01.2023 мав погане самопочуття через харчове отруєння. Після того, як він продув прилад Драгер один поліцейський сів до службового автомобіля, а інший залишився з ОСОБА_1 на вулиці. ОСОБА_1 сказав поліцейському, що хоче якось повторно пройти огляд, можна й у лікарні, бо не вірить результатам їхнього Драгера. Потім у ОСОБА_1 різко прихопив живіт. Він швидко сказав поліцейському, що має бігти до вбиральні, що скоро буде та швидко попрямував до дому. Вдома ОСОБА_1 швидко сходив до вбиральні та негайно спустився назад на місце події, але на той час поліцейських на місці вже не було. Уже пізніше ОСОБА_1 дізнався, що поліцейські за його відсутності склали Протокол за керування в стані сп`яніння. ОСОБА_1 не розуміє, чому поліцейські його не дочекались. У своєму рапорті вони написали, що ОСОБА_1 побіг ймовірно додому. Вони ж знали, де він живе, але без будь-яких причин не подзвонили до квартири ОСОБА_1 та не повідомили, що збираються їхати та не хочуть його чекати. Ці ж всі події відбувались прямо біля будинку ОСОБА_1 , про що вказано у Протоколі.
Звернути увагу, що під час розгляду справи в суді першої інстанції 15.03.2023 суддя запитала у ОСОБА_1 , хто може підтвердити той факт, що він повернувся назад на вулицю та що у нього дійсно було харчове отруєння. ОСОБА_1 відповів, що це може підтвердити його мати, яка разом з ним проживає. Суддя повідомила, що за таких обставин потрібно відкласти розгляд справи на 30.03.2023.
29.03.2023 захисник ОСОБА_1 на електронну адресу Шевченківського районного суду м. Києва подав підписане ЕЦП клопотання про допит свідка - ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_1 . 
Водночас, 30.03.2023 суддя Шевченківського районного суду міста Києва Притула Н.Г. замість того, щоб провести судове засідання, просто видала ОСОБА_1 копію постанови, на слова захисника, що слід допитати свідка, та як мінімум розглянути клопотання про його допит, суддя Притула Н.Г. сказала, що її це не хвилює і вона все написала у постанові.
Проте у постанові взагалі не зазначено ні про подання клопотання про допит свідка, ні про результати його розгляду, що очевидно свідчить про порушення права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У свою чергу такі дії судді призвели до неповного та поверхневого розгляду справи, що очевидно вплинуло на результати судового розгляду. 
Наведене вище також свідчить про необхідність допиту ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції.
Також, не згода водія з результатами огляду вказана на наявному в матеріалах справи відеозапис.
Крім того, в матеріалах справи наявне направлення ОСОБА_1 на огляд на стан сп`яніння, що свідчить про те, що ОСОБА_1 не був згоден з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеним на місці та мав бажання пройти огляд у закладі охорони здоров`я. 
Між іншим, ОСОБА_1 працівники поліції не роз`яснили права, передбачені ст. 286 КУпАП, про що, зокрема свідчить відсутність відповідної відмітки про роз`яснення прав та обов`язків в протоколі, крім того, працівники поліції склали протокол за відсутності ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення  ОСОБА_1 та в його інтересах захисника Нечваль Я.В. на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, перевіривши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, опитавши свідка ОСОБА_2 слід дійти до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Як регламентують приписи ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. 

Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.

Суд, у відповідності з приписами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дані вимоги закону при розгляді матеріалів справи за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч нормі п. 2.9а Правил дорожнього руху України, - є правильним, а зміст постанови суду першої інстанції відповідає вимогам, передбаченими ст.ст. 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» (із змінами та доповненнями) водій, серед іншого, зобов`язаний:
- виконувати розпорядження поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами;
- не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.

Згідно з п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №466291 від 14.01.2023, в цей же день, о 23 год. 25 хв., в м. Києві на вул. Дегтярівській, б. 58, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Део» державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. 
Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою приладу «Драгер», Алкотест №6820, що підтверджується тестом, результат якого 1.40 проміле. 
Таким чином, ОСОБА_1 порушив п. 2.9а ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с. 1).

Даний протокол складений уповноваженою на те особою - інспектором взводу № 1 роти № 7 батальйону № 2 полку № 1 УПП в м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції- Бараболя О.Р., дії якого ані ОСОБА_1 , ані в його інтересах - захисник Нечваль Я.В. не оскаржували і матеріали провадження таких даних не містять.

Згідно роздруківки чеку «Драгер», Алкотест №6820 у ОСОБА_1 позитивна проба в 1.4 ‰, що більш ніж в 10 разів перевищує допустиму норму, визначену законом в 0,2 ‰ (а.с. 2).

Згідно наявного в матеріалах справи відеозапису, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції за допомогою проблискових маячків та відповідного звукового сигналу, в комендантську годину. 
В ході спілкування у працівників поліції виникає підозра, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Працівники поліції пропонують проїхати до лікаря-нарколога, однак, спочатку запропонували пройти прилад "Драгер".
Працівники поліції пропонують пройти огляд на вибір, або на місці, або у лікаря-нарколога.
Роз`яснюють, що якщо ОСОБА_1 не буде погоджуватись з результатами огляду, то вони поїдуть до лікаря-нарколога.
ОСОБА_1 постійно намагається покинути місце зупинки.
ОСОБА_1 проходить огляд за допомогою приладу "Драгер", результат якого 1.40 ‰.
ОСОБА_1 повідомляє, що такого не може бути, на що працівники поліції повідомляють, що тоді їдемо до лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 не надає відповіді.
Працівник поліції повідомляє, що від ОСОБА_1 наявний запах алкоголю.
ОСОБА_1 намагається домовитись з працівниками поліції на що останні йому відмовили, після чого ОСОБА_1 втікає з місця події. 

Незначні неузгодженості у відтворені часу на роздруківці тестування з приладу DragerAlkotest 6820, проведенні відеозйомки та у протоколі про адміністративне правопорушення, ніяким чином не вказують на інший перебіг подій, ніж знайшов своє відображення в матеріалах справи, і відповідає процедурі, визначеній ст. 266 КУпАП, ще і за тим, що дії працівників поліції за обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 не оскаржувалися.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що у нього болів живіт, працівники поліції почали до нього чіплятись, які повідомили що він в стані алкогольного сп`яніння.
Пройшов драгер, з результатами не погодився, просив проїхати до лікарні, оскільки болів живіт попросився до туалету, коли повернувся поліцейських вже не було.

Разом з тим, дані пояснення суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки вони спростовуються безперервним відеозаписом, на якому чітко видно, як ОСОБА_1 після відмови поліцейського в отриманні неправомірної вигоди тікає геть. 

Також, в суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_2 пояснила, що живе з сином - ОСОБА_1 вдвох.
14.01.2023 року ОСОБА_1 прийшов до дому та побіг в туалет, сказав що прихватило шлунок, вийшов трохи походив та сказав, що треба вийти на двір, оскільки там чекають поліцейські.

Дані пояснення свідка суд апеляційної інстанції не бере до уваги та розцінює як уникнення відповідальності ОСОБА_1 .

На безпідставність таких тверджень ОСОБА_1 про наявність у нього бажання пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі у зв`язку із недовірою щодо правдивості показників приладу «Драгер» вказує і те, що під час апеляційного розгляду жодних доказів того, що ОСОБА_1 після складання відносно нього протоколу звертався у відповідні медичні заклади для проходження огляду на стан сп`яніння з метою спростування показників приладу «Драгер», виявлених у нього під час огляду на стан алкогольного сп`яніння, не надано.

Згідно ч.1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі, тобто виклик в судове засідання свідків є правом суду, а не обов`язком, у зв`язку з чим доводи захисника про те, що місцевим судом не допитано свідка  ОСОБА_2  є неспроможними.

Порушень норм матеріального або процесуальногоправа, які були б підставою для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції, під час апеляційного перегляду справи - не встановлено.

Не вказала на такі обставини, щоб заслуговували на увагу, і сторона захисту. 

Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП - відповідає меті адміністративного стягнення та загальним засадам його накладення у відповідності до положень ст. 23 КУпАП.

У рішенні по справі "О?Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. 
Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Законом України від 07.07.2016 № 1446-VIII посилена відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

А тому, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку за обставин, встановлених судом, буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, що є ефективним.

За викладеним апеляційна скарга захисника Нечваль Я.В. в інтересах ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Постанову Шевченківського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього за цим законом накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17.000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Нечваль Я.В. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду Г.О. Балацька