Справа № 308/3981/26
2-о/308/124/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2026 року       місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
судді - Зарева Н.І., за участю:
секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , 
за участю заінтересованих осіб: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
Центрально-міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), код ЄДРПОУ 33339082, адреса: вул. Січеславська Набережна,10, м. Дніпро,
про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Горбачова Ганна Михайлівна, яка представляє інтереси ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою, в якій просить встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився у м. Маріуполі Донецької області, який є тимчасово окупованою територією України, матір`ю дитини записати громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини записати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заяву обґрунтовує тим, що заявниця - ОСОБА_1 є матір`ю дитини чоловічої статі, яка народилася у неї ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Маріуполь Донецької області, яке є тимчасово окупованою територією України. Встановлення факту народження дитини необхідно заявниці для відповідної реєстрації народження у встановленому законом України порядку та отримання свідоцтва про народження дитини.
Свідоцтво про народження дитини видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють повноваження, відповідно є недійсними документами для українських органів реєстрації актів цивільного стану.
Заявниця проживає із чоловіком ОСОБА_2 однією сім`єю у зареєстрованому міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції днр шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (російською мовою) серії НОМЕР_3 .
Першого липня 2025 року заявниця зареєструвала народження дитини - сина ОСОБА_3 у Маріупольському міському відділі реєстрації актів цивільного стану управління РАГС днр, про що їй було видане свідоцтво про народження (російською мовою) серія НОМЕР_4 від 01.07.2025, актовий запис № 110259930001800369003. У графі «батько» орган окупації зазначив батька дитини ОСОБА_2 , у графі «мати» вказано – ОСОБА_1 .
Відомості про факт народження дитини підтверджуються заявницею наявним у неї свідоцтвом про народження та медичним свідоцтвом про народження.
Центрально-міський  відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом від 06.08.2025 за № 1274/31.28-25відмовив у проведенні реєстрації народження, згідно з якою отримати документи, що посвідчують факт народження дитини у відділі державної реєстрації актів цивільного стану українського зразку неможливо, так як народження відбулося на тимчасово окупованій території України, де не видають медичний документ, що може бути прийнятий відділом РАЦС.
Для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. У заявниці відсутні документи, які б дозволили зареєструвати народження її дитини згідно з вимогами національного законодавства та отримати свідоцтво про народження встановленого Україною зразка. Заявниця позбавлена можливості зареєструвати народження дитини в позасудовому порядку через органи державної реєстрації актів цивільного стану громадян.
Представник заявниці просила розглянути подану заяву у відсутності заявниці та її представника, про що подала відповідну письмову заяву. 
Представник заінтересованої особи - ОСОБА_2 також подала письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення поданої заяви не заперечили.
Представник заінтересованої особи - Центрально-міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутності не подав, у зв`язку з чим суд розглянув справу у його відсутності.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 2 статті 317 ЦПК України встановлено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Судом встановлено, що на території, що тимчасово не підконтрольна Україні внаслідок російської окупації, ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Маріуполь Донецької області народився хлопчик – ОСОБА_3 , про що 01 липня 2025 року Маріупольським міським відділом реєстрації актів цивільного стану управління РАГС днр зроблено актовий запис № 110259930001800369003 та видано свідоцтво про народження (російською мовою) серії НОМЕР_4 .
У графі «батько» зазначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
З медичного свідоцтва про народження (російською мовою) серії НОМЕР_5 від 25.06.2025 вбачається, що 23.06.2025 у міській лікарні № 2 м. Маріуполь народилася дитина чоловічої статі, прізвище « ОСОБА_4 », мати – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Маріуполь Донецької області. Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_7 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Маріуполь Донецької області. Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Згідно із свідоцтвом про шлюб (російською мовою) серії НОМЕР_3 , 06 грудня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклали шлюб, про що Міським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Міністерства юстиції днр зроблено актовий запис № 522 від 06.12.2024.
Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, позаяк, факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України.
На підтвердження наведеного заявник надала Відмову у проведенні реєстрації народження Центрально-міського  відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06.08.2025 за № 1274/31.28-25, відповідно до якої державну реєстрацію народження неможливо здійснити оскільки заявником не додано встановлених чинним законодавством України документів.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій.
Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).
Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Відповідно до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.
Відповідно до вимог ч.ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.
Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
Відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.
Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.
Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів.
Зокрема, належними відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватись положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia», «Ilascuand Others v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.
Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, позаяк це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.
Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у їх сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.
Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України.
Виходячи із вищевикладеного, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що надані в якості доказів свідоцтво про народження дитини та медичне свідоцтво про народження, хоча і не є документами встановленої форми, водночас вважаються доказом, який достовірно свідчить про народження особи у певний час і за певних обставин, а саме у м. Маріуполь, Донецька область, Україна, позаяк, судом не встановлено іншого.
Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволяє провести державну реєстрацію народження дитини та отримати свідоцтво про народження дитини - громадянина України.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», новонароджена дитина є громадянином України як особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України.
Як встановлено судом, батьки дитини документовані паспортами громадянина України та є громадянами України.
Зважаючи на викладене, суд дійшов переконання, що заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Горбачова Г.М., про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 317 ЦПК України, з метою захисту прав заявниці та дитини рішення про встановлення факту народження підлягає негайному виконанню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 18, 247, 258, 263, 265, 315, 317, 319, 354 ЦПК України, ст. 144 СК України, ст. 7 Закону України «Про громадянство України», ст.ст. 3, 9, 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», суд -
У Х В А Л И В:
Заяву задовольнити.
Встановити факт народження дитини чоловічої статі  ОСОБА_3 , який народився на тимчасово окупованій території України в місті Маріуполь Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_7 , а батьком є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_6 .
Рішення про встановлення факту народження підлягає негайному виконанню.
Оскарження рішення не зупиняє його виконання.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева