ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/1247/24  Номер провадження 22-ц/814/1591/26	Головуючий у 1-й інстанції Прасол Я. В.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді: Чумак О.В.,
суддів: Дряниці Ю.В., Панченка О.О.,
за участю секретаря Ванди А.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника Державного спеціалізованого підприємства "Ліси України" Синенко Олени Михайлівни 
на ухвалу Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2025 року, постановлену суддею Прасол Я.В.
по справі за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Агроінвест-Транзит» про витребування майна з чужого незаконного володіння

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2024 року ДП «Ліси України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ПП «Агроінвест-Транзит» про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому просило скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 5320283600:00:006:1615 з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо зазначеної земельної ділянки та витребувати частину земельної ділянки з кадастровим номером 5320283600:00:006:1615, у розмірі часткового перетину з межами кварталу 64 Псільського лісництва філії «Миргородське лісове господарство» ДП «Ліси України», площею 0,8629 га з загальної площі ділянки 2,00 га, що належить ОСОБА_1 та перебуває на праві оренди у ПП «Агроінвест-Транзит».
Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2025 року поновлено ПП «Агроінвест-Транзит» строк на звернення до суду з клопотанням про призначення експертизи та призначено по справі судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.
На вирішення експертів поставлено питання:
- чи накладається земельна ділянка з кадастровим номером 5320283600:00:006:1615, площею 2,00 га, що належить на праві власності ОСОБА_1 на земельну ділянку лісового фонду Псільського лісництва філії «Миргородське лісове господарство» ДП «Ліси України» квартал 64 виділ 7?
- у разі накладання земельних ділянок, визначити розмір, межі та конфігурацію такого накладання.
Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
Витрати, пов`язані з проведенням експертизи покладено на ПП «Агроінвест-Транзит»
В розпорядження експертної установи для проведення експертизи надано матеріали цивільної справи.
Провадження в справі на час проведення експертизи зупинено.
Не погодившись з даною ухвалою місцевого суду її в апеляційному порядку оскаржила представник ДП «Ліси України» Синенко О.М., просила її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження факту належності частини земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_1 , до земель лісового фонду. 
Також, судом першої інстанції не взято до уваги, що клопотання про призначення експертизи було заявлене з порушенням ст. 43 ЦПК України, а відповідачем не обґрунтовано неможливість подачі даного клопотання разом з відзивом на позовну заяву, що свідчить про намір відповідача затягнути судовий процес. 
Зазначено, що зупинення провадження у справі відкладе на невизначений час остаточне вирішення спору у справі та, відповідно, своєчасне та реальне повернення земель лісового фонду. 
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні був присутній представник ПП «Агроінвест-Транзит» адвокат Бибик В.А.
Представник ДП «Ліси України» Синенко О.М. приймала участь у розгляді справи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. 
ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, що згідно положень ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду повною мірою відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.
Предметом спору у даній справі є витребування частини належної ОСОБА_1 земельної ділянки, яка, на думку позивача, знаходить в межах кварталу 64 Псільського лісництва ДП «Миргородський лісгосп» та відноситься до земель лісового фонду.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції, представником ПП «Агроінвест-Транзит» заявлено клопотання в порядку ст. 103 ЦПК України про призначення судової земельно-технічної експертизи з метою з`ясування накладення спірної земельної ділянки на землі лісового господарства.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції з метою повного, всебічного розгляду справи дійшов висновку про необхідність призначення експертизи, оскільки обставини, які входять у предмет доказування можна лише за допомогою спеціальних знань, інших висновків експертів сторонами не надано.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства, які закріплені у статті 129 Конституції України, частині третій статті 2, статті 12 ЦПК України, є принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виконають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
До доказів, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, відповідно до статті 76 ЦПК України належать висновки експертів.
Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (частини перша-третя статті 102 ЦПК України).
Статтею 103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Відповідно до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.
Основними завданнями земельно-технічної експертизи є: визначення фактичного землекористування земельними ділянками, а саме фізичних характеристик земельних ділянок (конфігурації, площі, промірів тощо); визначення відповідності фактичного розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельних ділянок їх розташуванню у відповідній технічній документації; визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки; визначення можливості розподілу (порядку користування) земельними ділянками, розробка варіантів їх розподілу (порядку користування); визначення можливих варіантів підходу та проїзду до земельних ділянок, встановлення земельного сервітуту (пункт 6.1 глави 6 розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5).
Спір між сторонами виник саме з приводу накладення частини земельної ділянки з кадастровим номером 5320283600:00:006:1615 на земельну ділянку лісового фонду Псільського лісництва філії «Миргородське лісове господарство» ДП «Ліси України» квартал 64 виділ 7, а питання, поставлені судом на вирішення експерта, безпосередньо стосуються предмета доказування у справі.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи є достатні докази для встановлення усіх обставин і надання їм правової оцінки, як то картографічні матеріали та матеріали лісовпорядкування, які на думку позивача, вказують на обґрунтованість позовних вимог, не можуть слугувати підставою для відмови в проведенні експертизи зважаючи на принцип рівності всіх учасників справи та обов`язок суду сприяти учасникам справи в реалізації їх процесуальних прав та обов`язків.
Згідно з нормами статей 102, 106 ЦПК України, а також роз`ясненнями у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах", висновок експерта є доказом в цивільному процесі. Він не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.
Судова експертиза, як один із засобів доказування сприяє всебічному, повному й об`єктивному дослідженню обставин справ, постановленню законних і обґрунтованих судових рішень.
Оцінка достатності, належності, допустимості та взаємного зв`язку всіх доказів у справі здійснюється судом під час ухвалення рішення по суті спору. На стадії вирішення питання про призначення експертизи суд з`ясовує, чи стосуються запропоновані для дослідження обставини предмета доказування та чи потребують вони спеціальних знань, а не вирішує наперед питання про доведеність позову.
Враховуючи необхідність у з`ясуванні обставин, які мають значення для справи і потребують спеціальних знань та з метою правильного вирішення заявленого спору, колегія суддів вважає законним висновок районного суду щодо необхідності призначення у справі земельно-технічної експертизи. 
Твердження апелянта про затягування розгляду справи, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки під час проведення експертизи зупиняються процесуальні строки розгляду, тоді як її проведення пов`язане з необхідністю дотримання принципів всебічного, повного та об`єктивного розгляду, що забезпечує право учасників справи на справедливий суд.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права при вирішенні питання про поновлення відповідачу строку на подання клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи.
Згідно частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Частиною другою статті 189 ЦПК України передбачено, що підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста, вирішує заяви та клопотання учасників справи.
Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 222 ЦПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин у підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.
За положеннями ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 (провадження № 61-15126св21) зроблено висновок, що: «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Під час вирішення клопотання про поновлення відповідачу строку для подання клопотання про призначення у справі судової земельно-технічної експертизи та її призначення з врахуванням підстав та предмету позову, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом і принципу змагальності сторін, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що для правильного з`ясування усіх обставин справи та вирішення заявлених позовних вимог, з врахуванням заперечень сторони відповідача, наявні підстави для поновлення строку для подання клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи і наявні підстави для призначення такої експертизи.
При цьому, на думку колегії суддів, місцевим судом взято до уваги, що можливість призначення експертизи на стадії судового розгляду не виключена законом, необхідність і час заявлення такого клопотання залежить від різних обставин та даних отриманих під час розгляду справи. 
В судовому засіданні представник ПП «Агроінвест-Транзит» адвокат Бибик В.А. вказав, що клопотання про призначення експертизи було заявлено з метою перевірки доводів позивача, а саме після долучення ДГ «Ліси України», на стадії судового розгляду справи, нового доказу - технічного звіту з топографічно-геодезичної зйомки. 
Колегія суддів зазначає, що саме по собі призначення судом експертизи у справі на стадії розгляду справи по суті, за умови, що воно сприяє повному та всебічному розгляду справи, з`ясуванню фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, не становить порушення таким судом норм процесуального права.
Зазначене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11 серпня 2021 року у справі № 191/2592/19-ц (провадження № 61-6770св21).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382 ЦПК України, 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника Державного спеціалізованого підприємства "Ліси України" Синенко Олени Михайлівни залишити без задоволення.
Ухвалу Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця 

О.О. Панченко