Є.у.н.с.512/728/25
Провадження №2/5212/95/26 
"03" квітня 2026 р. с-ще Саврань
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Брюховецького О.Ю.,
за участю секретаря - Тімановського А.Г.,
відповідачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження справу за цивільним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача за довіреністю - Попов Є.В., в інтересах ТОВ «Алекскредит», засобами поштового зв`язку звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , у якій просить суд стягнути з останньої - заборгованість за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.12.2020 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4332996.
Відповідно до умов п.1.3. вищевказаного договору позики позивач надав відповідачці у власність грошові кошти (позику) в сумі 7000,00 грн. перерахувавши кошти на картковий рахунок котрий надано ОСОБА_1 , а саме: № НОМЕР_1 .
Разом з тим, представник позивача вказав, що згідно п. 1.7. договору позики, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у наступному порядку: 
згідно п.1.7.1. договору позики вбачається, що за користування кредитом менше ніж 5 (п?ять) календарних днів, Позичальник сплачує фіксовану суму Процентів за користування кредитом, яка складає 7,25% від визначеної в п. 1.3. цього Договору суми кредиту;
відповідно до п. 1.7.2. договору позики - ставки нарахування Процентів за користування кредитом за загальними умовами кредитування (п. 2.15. Правил) при укладенні Договору: - в Базовий період протягом 30 календарних днів з 26.12.2020 року до 25.01.2021 року (включно) У розмірі 1,45 % за один день користування Кредитом (Акційна процентна ставка (п.2.1. Правил)); - в Спеціальний період (п. 2.41. Правил) протягом 180 календарних днів з 26.01.2021 року до 24.07.2021 року (включно) у розмірі 3% за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка (п. 2.35. Правил)). Орієнтовна загальна вартість Кредиту при використанні Загальних умов кредитування складає 10050,40 грн.;
з п. 1.7.3. договору позики вбачається, що у випадку подовження Позичальником Базового періоду, Строку дії Договору зміни Кінцевої дати виконання Договору (п. 2.22. Правил), Проценти за користування кредитом нараховуються протягом подовженого Базового періоду у розмірі 1,45% за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка (п. 2.3.Правил)). В Спеціальний період, з дати закінчення подовженого Базового періоду та до спливу Кінцевої дати виконання Договору (включно), Проценти за користування кредитом нараховуються у розмірі 3% за один день користування Кредитом (Спеціальна процентна ставка).
Крім того, представник позивача зазначив, що відповідно п.3.3 договору позики кінцева дата виконання договору - 23.08.2021.
Так, представник позивача зазначає, що позивач свої зобов`язання за вищезазначеним договором виконав у повному обсязі, відповідачка у свою чергу зобов`язання не виконувала належним чином, у зв`язку з чим станом на 30.06.2025 утворилась заборгованість у розмірі 47845,00 грн., яка складається з наступного:
7000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту;
40845,00 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.
Приймаючи до уваги викладене, позивач просить стягнути з відповідачки в рахунок погашення заборгованості кредитному договору 47845,00 грн., а також 2422,00 грн. судових витрат.
????Позивач стверджує, що відповідачка порушила умови вказаного договору позики та не виконує покладені на неї обов`язки, в результаті чого представник ТОВ «Алекскредит» звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідачки вищевказану заборгованість.
Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача Попова Є.В. про витребування з АТ «Універсал банк» наступної інформації стосовно ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), а саме:
-чи мала відкритий картковий рахунок з номером банківської картки № НОМЕР_1 громадянка ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на 26.12.2020 р.
-надати рух грошових коштів по картковому рахунку з номером банківської картки НОМЕР_1 громадянки ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) за період з 24.12.2020 року до 28.12.2020 року;
-чи зараховувалась грошова сума в розмірі 7000 грн. 26.12.2020 року на картковий рахунок з номером банківської картки № НОМЕР_1 громадянки ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статей 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючого суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому вказану справу.
Ухвалою судді Савранського районного суду Одеської області Брюховецьким О.Ю. від 16.09.2025 відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 14.10.2025, запропоновано відповідачці протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву; встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачці п`ятиденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів (а.с. 52-53).
Крім того, вищевказаною ухвалою вказане клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено (а.с.52-53).
Згідно відповіді №1779773 від 16.09.2025 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 17.12.2002 (а.с.51).
22.09.2025 до суду надійшла відповідь АТ «Універсал банк» щодо інформації про емітовану картку на ім`я ОСОБА_1 (а.с.54-56).
14.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву з якого вбачається, що відповідачка заперечує факт укладання кредитного договору №4332996 від 26.12.2020 з АТ «Алекскредит».
Крім того, відповідачка стверджує, що за її заявою порушена кримінальна справа згідно витягу з реєстру досудових розслідувань №12021164500000064 від 09.02.2021.
Також, ОСОБА_1 вказує на те, що 23.09.2025 нею була подана заява до Департаменту кіберполіції Одеської області, щодо вчинення злочину проти неї, а саме підроблення документів, викрадення персональних даних та шахрайства працівниками банку та фінансової установи «Алекскредит». Крім того, відповідачка стверджує, що надання банком інформації що карта нібито відкрита на ім`я ОСОБА_1 жодним чином не підтверджує що саме вона оформляла заявку на отримання кредиту та отримувала ці кредитні кошти. 
Крім того, відповідачка заперечує про належність їй номеру телефону НОМЕР_3 . ОСОБА_1 вказала, що єдиним її фінансовим номером в УБКІ зазначено номер НОМЕР_4 . Так, відповідачка вказує, що при укладенні договору кредитор надсилав смс повідомлення на номер телефону НОМЕР_3 , який не є фінансовим номером відповідачки та їй не належить. Даний номер телефону був внесений до її кредитної історії не банком, як це вимагає чинне законодавство, а МО СОС КРЕДИТ від 10.12.2020, що підтверджується офіційними документами наданими бюро УБКІ. Тож, на думку відповідачки позивач свідомо порушив порядок ідентифікації, верифікації, не впевнившись в особі позичальника, уклав договір з невідомими особами, які використовували номер телефону НОМЕР_3 .
Даний номер не належить відповідачці, також підтверджується довідкою Київстар вих. №544700/03/03/02 від 02.07.2021 р., та був внесений МFO СОС КРЕДИТ до історії відповідача з метою вчинення шахрайських дій. При цьому відповідачка зазначає, що позивач навіть не був зацікавлений в отриманні кредитної історії та реального фінансового номеру телефону ОСОБА_1 .
Тож, позивач мав дійсний фінансовий номер позичальника, але не зателефонував на нього не переконався хто саме просить кредит, а свідомо співпрацював з шахраями, а можливо видавав їх своїм працівникам, які знали систему та мають доступ до різних програм.
Крім того, відповідачка заперечує щодо належності їй електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2  та вказала, що реальна її електронна пошта - ІНФОРМАЦІЯ_3 . Яка міститься в кредитній історії і була внесена саме банком, як вимагає законодавство.
Разом з тим, відповідачка заперечує щодо зазначеної адреси проживання та перебування позичальника у п.10 кредитного договору. Так, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 відсутній. Таким чином, реєстрація там місця проживання взагалі не є можливим. 
Крім того, відповідачка вказує на те, що при оформлені договору вона жодного разу не була повідомлена. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 зареєструвалася на сайті його компанії, створила особистий кабінет, отримала електронний договір та підписала його, шляхом отримання одноразового ідентифікатора на номер телефону. Але при цьому позивач не надає жодних доказів, які б свідчили про те, що це саме відповідачка особисто реєструвалася, створила кабінет та отримувала кошти. Відповідачка зазначає, що не надавала згоди на обробку персональних даних та передачу їх третім особам. Також позивач не надає доказів до позовної заяви, які б свідчили про згоду ОСОБА_1 на обробку персональних даних.
Перед оформленням кредиту шахраям, позивач отримав кредитну історію відповідачки. В кредитній історії міститься фінансовий номер телефону, а саме НОМЕР_5 , який був внесений саме банком. Але на цей номер телефону, який є фінансовий, відповідачці не зателефонували.
Тож, на думку відповідачки договір є нікчемним, так як її волі на його укладення не було і він був укладений з грубим порушенням норм Конституції, Європейської конвенції з прав людини, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про захист персональних даних».
ОСОБА_1 стверджує, що договір який був укладений шахраями з використанням її персональних даних, без проведення верифікації, як позичальника.
Вимоги, щодо проведення відео верифікації при видачі мікро позик, кредитів, закріпленні чинним законодавством. Згідно частини 4 статті 8 Закону України Про запобігання та протидії легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення від 04.03.2020, фінансова установа зобов?язана здійснювати належну перевірку нових клієнтів, а також існуючих клієнтів.
Але позивач цю норму закону проігнорував, та не перевірив, кому саме він видає кредит.
Відповідно до Додатку 2 Порядок ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта) «Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», яка затверджена Правлінням Національного банку України від 28.07.2020.
Установа зобов?язана здійснювати ідентифікацію та верифікацію клієнта (представника клієнта) з урахуванням вимог Закону про ПВК/ФТ та Положення про здійснення установами фінансового моніторингу. Ідентифікація та верифікація клієнта здійснюються до встановлення ділових відносин, вчинення правочинів, проведення фінансової операції. 
Запис процесу відеоверифікації має містити частину, де особа, верифікація якої здійснюється, озвучує інформацію про номер та серію (за наявності) ідентифікаційного документа та контактний номер телефону для спілкування з установою (фінансовий номер телефону).
Установа під час відеоверифікації здійснює фото фіксацію:
1) особи, верифікація якої здійснюється;
2) особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника.
Фотофіксація забезпечується установою таким чином, щоб фотозображення давали змогу однозначно розпізнати особу та деталі ідентифікаційного документа (зокрема фото, ідентифікаційні дані, що містяться на такій сторінці ідентифікаційного документа).
Установа забезпечує здійснення під час відеоверифікації принаймні таких перевірок ідентифікаційного документа (зокрема шляхом використання спеціальних програмних модулів):
1) на предмет ознак пошкодження, підробки (зокрема того, що в цей документ не вклеєно фото, що відповідні елементи, текст, розмір символів та проміжків між ними розміщені належним чином);
2) належності наданого документа фізичній особі, верифікація якої здійснюється (візуальна перевірка відповідності обличчя особи);
3) логічні перевірки інформації, що містить документ такого типу, з метою виявлення ознак підробки (зокрема дати видачі документа, дати закінчення строку його дії, органу, що видав документ, машинозчитуваної інформації);
4) переконатись, що наданий документ містить ті захисні елементи, які повинен мати документ такого типу та які можна виявити під час візуального огляду при природному освітленні, після чого здійснити перевірку цих захисних елементів.
З метою перевірки захисних елементів документа (зокрема оптико-перемінної фарби, 30-ефекту, анімаційного ефекту, голографічної стрічки) уповноважений працівник надає відповідні інструкції особі, верифікація якої здійснюється, щодо виконання додаткових дій з документом перед камерою (зокрема повернути свій документ під різними кутами горизонтально та вертикально).
Установа самостійно у своїх внутрішніх документах установи з питань ПВК/ФТ визначає перелік ідентифікаційних документів, що приймаються установою для верифікації особи під час відеоверифікації. Установа визначає такий перелік на основі ризик-орієнтованого підходу, враховуючи наявність відповідних власних ресурсів, засобів (у тому числі програмних) для здійснення перевірки відповідних типів документів на предмет виявлення ознак, що можуть свідчити про їх можливу підробку або фальсифікацію.
Таким чином, відповідачка стверджує, що її волі на укладення договору не було. Кредитний договір було укладено іншою особою з незаконним використанням персональних даних відповідача, що підтверджується рішенням Апеляційного суду по справі №947/40008/21 та рішення по справі №947/34203/21 від 25.06.2024.
Разом з відзивом відповідачка надала клопотання про витребування документів у позивача ТОВ «Алекскредит»: анкету - заяву на отримання коштів за договором про надання кредиту №4332996 від 26.12.2020 р., інформацію про IP та МАС адреса мобільного пристрою, комп?ютерів з якого була подана заява та оформлено договір про надання кредиту; IP адреси з точною вказівкою часу, секунд, докази реєстрації, створення особистого кабінету та історію відвідування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) кабінету на сайті ТОВ «Алекскредит» (ЄДРПОУ 41346335), інформацію про мобільний пристрій або комп?ютер, серія, номер; ІР адреси з точною вказівкою часу, секунд, та пристрій з якого було оформлено пролонгацію (продовження) договору про надання кредиту; документи про формування, генерування електронного підпису особисто ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), з обов?язковим посиланням на пристрій з якого це було оформлено та точні IP адреси; докази, що позичальник ОСОБА_3 , надала особисто дозвіл на збір, обробку, зберігання та поширення їй персональних даних. Докази, щодо надання дозволу телефонувати ОСОБА_1 , та її довіреним особам, хто саме ці особи, та які методи мали використовуватися (телефони, акаунти, соцмережі). Докази, що кредитор інформував належним чином саме позичальника ОСОБА_3 ; паспорт з накладеним КЕП ОСОБА_3 , та інші документи, які були надані в процесі проходження ідентифікації та верифікації перед погодженням кредиту. Витребувати в АТ «Універсал банк» (ЄДРПОУ 21133352), що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Оленівська 23, наступну інформацію та оригінали документів, а саме: інформацію банківський рахунок НОМЕР_6 , до якого був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 , а саме - заява про відкриття, дата відкриття та закриття, абонентський номер мобільного телефону та пристрій, докази вручення цієї картки, фото та відео, номера поштових відділень та інші документи, щодо відкриття зазначеного банківського рахунку та отримання вищезазначеної банківської карти; документи та інформацію (розгорнуту виписку) про рух грошових коштів по банківському рахунку НОМЕР_7 , до якого був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 з моменту відкриття по дату закриття, із зазначенням суми банків; документи та інформацію про IP адреси з датами (час, хвилина, секунда), на який надходили заяви на відкриття банківського рахунку НОМЕР_7 та карткового рахунку № НОМЕР_1 , а також місцезнаходження комп?ютерів, мобільного телефону, геолокації заявника, поштові скриньки, логіни абонентів та юридичні адреси провайдерів, що обслуговували ІР; інформацію про прив`язку про прив`язку номерів мобільних телефонів до карткового рахунку № НОМЕР_1 ; інформацію про прив?язку номерів мобільних телефонів до карткового рахунку; інформацію про IP та МАС адреса мобільного пристрою, комп?ютерів за допомогою яких в період з моменту відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 здійснювався доступ через мережу «Інтернет» до банківського рахунку та карткового рахунку, а саме вхід через банківські онлайн-програми, а також місцезнаходження комп?ютерів та юридичні адреси провайдерів, що обслуговували ПЕОМ; інформацію про здійснення будь-якого виду оплат з карткового рахунку № НОМЕР_1 , а саме поповнень мобільних телефонів, оплати комунальних послуг, послуг зв?язку, тощо із розшифровкою наявних даних щодо отримувачів коштів.
21.10.2025 до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив згідно якого вбачається, що відповідачка самостійно частково виконувала умови кредитного договору та сплатила 3045,00 грн., а саме 27.01.2021 в рахунок погашення процентів за договором. Відповідачка ідентифікувала себе шляхом свідомого надання власного фото з особистим паспортом.
До того ж, представник позивача вказав, що з наданим алгоритмом укладання кредитного договору в позовній заяві слідує, що без ознайомлення з Умовами надання та обслуговування кредитів та Правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладання електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Тобто відповідач повністю розумів правила та Договір про надання кредиту.
Щодо обробки персональних даних то представник позивача стверджує, що договір про надання кредиту №4332996 від 26.12.2020 укладений відповідно до норм чинного закону, Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про захист персональних даних».
Більш того, в розділі 7 Договору «Згода позичальника на обробку персональних даних», передбачаються всі вимоги Закону України «Про захист персональних даних». Отже, відповідач навмисно спотворює факти (а.с.101-103).
Слухання справи відкладено на 14.11.2025.
12.11.2025 до суду надійшло клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи (а.с.112).
Разом з тим, відповідачка заявила клопотання про витребування у позивача наступну інформацію та оригінали документів: анкету - заяву на отримання коштів за договором про надання кредиту №4332996 від 26.12.2020 р., інформацію про IP та МАС адреса мобільного пристрою, комп?ютерів з якого була подана заява та оформлено договір про надання кредиту; IP адреси з точною вказівкою часу, секунд, докази реєстрації, створення особистого кабінету та історію відвідування ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) кабінету на сайті ТОВ «Алекскредит» (ЄДРПОУ 41346335), інформацію про мобільний пристрій або комп?ютер, серія, номер, геолокації з місцезнаходження позичальника; ІР адреси з точною вказівкою часу, секунд, та пристрій з якого було оформлено пролонгацію (продовження) договору про надання кредиту; IP адреси з точною вказівкою часу, секунд, та пристрій з якого було передано фото паспорту ОСОБА_1 , для проходження ідентифікації перед укладенням договору; IP адреси з точною вказівкою часу, секунд, та пристрій з якого було передано позивачу номер телефону НОМЕР_3 для укладення кредитного договору, який ніби - то належить ОСОБА_3 , та на якій підставі, зазначити норму закону, даний номер телефону був переданий позивачем, до кредитної історії УБК ОСОБА_3 , та чому позивач не зателефонував на дійсний фінансовий номер ОСОБА_1 , НОМЕР_5 , який був єдиним фінансовим номером телефону починаючи з 2016 року; фотофіксація особи позичальника, яка зверталася з проханням надати кредит та скрин екрану з її зображенням, та відповідних документів, що пред`являлися нею; запис відео верифікації особи позичальника, перед укладенням кредитного договору; документи про формування, генерування електронного підпису особисто ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), з обов?язковим посиланням на пристрій з якого це було оформлено та точні ІР адреси; платіжне доручення про сплату відсотків у розмірі 3045 грн., за кредитним договором, з детальною розшифровкою банківського рахунку платника та інші докази, що саме ОСОБА_1 , робила ці оплати, ІР адреси платника; докази, що позичальник ОСОБА_1 , надала особисто дозвіл на збір, обробку. зберігання та поширення їй персональних даних. Докази, щодо надання дозволу телефонувати ОСОБА_1 , та її довіреним особам, хто саме ці особи, та які методи мали використовуватися (телефони, акаунти, соцмережі). Докази, що кредитор інформував належним чином саме позичальника ОСОБА_4 ; документи інформацію 633220010000026202311578206, до якого банківський рахунок був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 , а саме - заява про відкриття, дата відкриття та закриття, абонентський номер мобільного телефону та пристрій, докази вручення цієї картки, фото та відео, номера поштових відділень та інші документи, щодо відкриття зазначеного банківського рахунку та отримання вищезазначеної банківської карти ОСОБА_1 ; документи та інформацію (розгорнуту виписку) про рух грошових коштів по банківському рахунку НОМЕР_7 , до якого був відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 з моменту відкриття по дату закриття, із зазначенням суми валюти операції, залишків коштів після здійснення банківської операції адресатами банківських терміналів та відділень банків, з детальною розшифровкою контрагентів, призначенням платежів; документи та інформацію про ІР адреси з датами (час, хвилина, секунда), з який відкриття банківського рахунку надходили НОМЕР_6 та карткового рахунку № НОМЕР_1 , а також місцезнаходження комп?ютерів, мобільного телефону, геолокації заявника, поштові скриньки, логіни абонентів та юридичні адреси провайдерів, що обслуговували IP; інформацію про прив?язку номерів мобільних телефонів до карткового рахунку № НОМЕР_1 ; інформацію про IP та МАС адреса мобільного пристрою, комп?ютерів за допомогою яких в період з моменту відкриття карткового рахунку № НОМЕР_1 здійснювався доступ через мережу «Інтернет» до банківського рахунку та карткового рахунку, а саме вхід через банківські онлайн-програми, а також місцезнаходження ютерів та юридичні адреси провайдерів, що обслуговували ПЕОМ; інформацію про здійснення будь-якого виду оплат з карткового рахунку № НОМЕР_1 , а саме поповнень мобільних телефонів, оплати комунальних послуг, послуг зв?язку, тощо із розшифровкою наявних даних щодо отримувачів коштів (а.с.113-114).
13.11.2025 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив позивачки ОСОБА_1 з якого вбачається, що відповідачка заперечує факт укладання кредитного довогору та сплати відсотків у сумі 3045,00 грн. Крім того, відповідачка заперечує факт зробленого її фото з паспортом.
Разом з тим, відповідачка стверджує, що всі мікропозики були перераховані на банківську карту в АТ «Універсал банк». Тому, вона звернулася до цього банку, і вони їй надали довідку про наявність рахунків. АТ «Універсал банк» офіційно повідомив, що банківська картка № НОМЕР_1 є недійсною та їй не належить. Але пізніше, через 4 роки, працівники банку надали іншу інформацію, яка суперечить первинним документам. В рамках цивільної справи №512/728/25 про стягнення з відповідачки заборгованості банк надав лист, вказавши що банківська картка № НОМЕР_1 належить саме ОСОБА_1 . Тож, останній особисто банк надав довідку і повідомив, що номер карти № НОМЕР_1 є недійсним та їй не належить, а ТОВ «Алекскредиту» надав зовсім іншу інформацію, підтвердивши що ця картка належить відповідачці. 
Відповідачка допускає, що працівники банку вступили в зговір з працівниками ТОВ «Алекскредит» та підробили документи щодо наявності її рахунків з метою доведення своїх позовних вимог та стягнення з неї грошової суми та вважаю що в діях працівників банку та працівників фінансової установи «Алекскредит» є склад злочину - підроблення документів, шахрайство, викрадення персональних даних.
Відповідачка у своєму запереченні вказала, що позивач станом на день видачі кредиту 26.12.2020 навіть не був підключений до системи BankID НБУ, що підтверджується офіційною інформацією з сайту НБУ, тож оформлення кредитного договору було поза межами закону в частині проведення ідентифікації та верифікації (а.с.115-117).
20.11.2025 до суду надійшли заперечення представника позивача - Попова Є.В. на клопотання відповідачки щодо витребування доказів з ТОВ «Алекскредит». З вказаних заперечень вбачається, що представником позивача ТОВ «Алекскредит» з позовною заявою було додано всі можливі докази та подано клопотання про витребування доказів, щодо укладання між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 договору про надання кредиту №4332996 від 26.12.2020. Відповідно до цих доказів та доказів які були витребуванні можна зробити висновок, що Договір все ж таки був укладений, а відповідач своїми діями затягує процес щоб уникнути відповідальності перед кредитором. Разом з тим, витребування доказів з АТ «Універсал банк» представник відносить на розсуд суду (а.с.129-133). 
Слухання справи відкладено на 12.12.2025.
11.12.2025 відповідачка також надала аналогічні заперечення на позов (а.с.122-123).
Слухання справи відкладено на 16.01.2026.
13.01.2026 до суду надійшло клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи на іншу дату (а.с.137).
Слухання справи відкладено на 30.01.2026. 
29.01.2026 до суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Попова Є.В. про участь у судовому засіданні, призначеному на 30.01.2026. у режимі відеоконференції (а.с.139-140).
Згідно ухвали Савранського районного суду Одеської області від 30.01.2026 вбачається, що представнику позивача, у задоволені вищевказаного клопотання відмовлено, оскільки воно подане в порушення вимог, визначених частиною 2 статті 212 ЦПК України (а.с.143).
Того ж дня, ухвалою суду задоволено клопотання відповідачки про витребування доказів у позивача (а.с.144-146).
Слухання справи відкладено на 20.02.2026.
17.02.2026 до суду надійшла інформація представника позивача - адвоката Попова Є.В.. на виконання вищевказаної ухвали суду, щодо кредитного договору №4332996 від 26.12.2020 укладеного між позивачем та відповідачкою. 
Так, представник позивача зазначив, що 10.12.2020 на офіційному веб-сайті Товариства: https:/alexcredit.ua. Позичальник оформив заявку про надання кредиту (оформляється в електронному вигляді та зберігається в інформаційній системі Товариства і не є окремим документом), обравши суму та Базовий період кредиту та зазначив наступну інформацію: ПІБ: ОСОБА_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реквізити паспорту: НОМЕР_8 , виданий Савранським РВ УМВС України в Одеській області, 05.12.2002; РНОКПП: НОМЕР_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; номер телефону: НОМЕР_3 ; дохід в місяць: 35 000,00 грн.; витрати в місяць: 10 000,00 грн.
Серед інших персональних даних, Позичальник під час оформлення заявки на сайті Кредитодавця вказав повний номер своєї платіжної картки, на яку в подальшому було здійснено безготівкове перерахування суми кредиту за договором. Надалі Позичальник пройшов процедуру верифікації номеру телефону та ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця шляхом введення 4-х значного коду, який надсилається Кредитодавцем на номер мобільного телефону, зазначений Заяником в заявці. Пройшовши належну перевірку, Кредитодавцем було отримані персональні дані та отримана інформація, зазначена Позичальником при оформленні заявки. ІР-адреса мобільного пристрою, з якого була подана заява та оформлено договір про надання кредиту - 188.130.176.18
Здійснивши процедуру верифікації платіжної карти та ідентифікації особи (завантаження файлу із зображенням фізичної особи, що заповнює заявку з оригіналом власного паспорту в руках), Позичальник подав вказану заявку на отримання кредиту. Завантаження файлу з фото з паспортом в руках відбулося 10.12.2020 о 19:53:34.
Крім того, представник позивача зазначив, що верифікація Позичальника була проведена шляхом отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, отр-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника.
26.12.2020 року Позичальник з мобільного телефону НОМЕР_9 через особистий кабінет, доступ до якого здійснюється шляхом введення свого Логіну і Паролю на веб-сайті Товариства, задав параметри кредиту, а саме основну суму кредиту - 7000,00 грн., базовий період - 30 днів та здійснив підтвердження персональних даних, які раніше надавалися Заявником. 
Серед інших персональних даних позичальник підтвердив номер своєї платіжної картки - НОМЕР_1 на яку в подальшому було здійснено безготівкове перерахуванні суми кредиту.
Крім того, представник позивача надав інформацію стосовно договору №4332996 від 26.12.2020 де зазначив, що заявка схвалена 26.12.2020 о 03:03; договір підписаний клієнтом 26.12.2020 о 05:59; після підписання кошти були перераховані на вказану банківську карту клієнта. 
Після підписання кошти були перераховані на вказану банківську карту клієнта.
Щодо інформації про IP та МАС адреса мобільного пристрою, комп?ютерів з якого була подана заявка та оформлено договір про надання кредиту зазначаємо, що у Товариства наявна інформація тільки про ІР-адресу, яка використовувалась під час оформлення кредиту та подання заявки на кредит - 188.130.176.18 Інформацію про: МАС адресу мобільного пристрою, комп?ютерів з якого була подана заява та оформлено договір про надання кредиту; IP адреси з точною вказівкою часу, секунд, та пристрій з якого було оформлено пролонгацію (продовження) договору про надання кредиту у Товариства не зберігається. Інформація щодо IP адреси з точною вказівкою часу, секунд та пристрій з якого було передано позивачу номер телефону НОМЕР_3 для укладення кредитного договору у Товариства не зберігається, тому надати можливості немає. Вищевказаний номер мобільного телефону Позичальниця зазначала та верифікувала при оформленні першого кредиту від 10.12.2020 року, не змінювала його та який є фінансовим протягом всього періоду взаємодії з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ».
Вищевказаний номер було передано банками до Українського бюро кредитних історій, та на підставі укладеного договору між Товариством та Українським бюро кредитних історій підтверджено його приналежність саме ОСОБА_1 .
Щодо генерування електронного підпису одноразовим ідентифікатором за договором про надання кредиту та його надсилання позичальнику в інформаційно-телекомунікаційній системі за договором про надання кредиту повідомляємо, що генерування одноразового ідентифікатора відбувається автоматично у інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та надсилається шляхом направлення електронного листа на адресу електронної пошти, яка зазначена у заявці. Так, 26.12.2020, після здійснення перевірки та прийняття кредитодавцем рішення про надання кредиту за заявкою позичальника - ОСОБА_1 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2  було відправлено одноразовий ідентифікатор у вигляді алфавітно-цифрової послідовності - PS4332996.
Платіж був проведений з картки позичальника через особистий кабінет Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 27.01.2021 сплата відсотків за кредитним договором у розмірі 3045,00 грн. здійснювалась з банківської картки за номером: НОМЕР_10 , власником якої є ПАТ «Універсал Банк» Вищевказана платіжна карта була оформлена на ім?я ОСОБА_1 . Також зауважуємо, що будь-які первісні банківські документи про частков виконання позичальником обов?язку з повернення кредиту, процентів із вказівкою на дати здійснення платежів знаходяться безпосередньо у Позичальника (а.с.149-151).
19.02.2026 до суду надійшло клопотання відповідачки про відкладення розгляду справи (а.с.156).
У зв`язку з викладеним слухання справи відкладено на 06.03.2026.
Разом з тим, 04.03.2026 до суду надійшла заява відповідачки про відмову у задоволенні вимог позивача про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором про надання кредиту №4332996. В обґрунтування свої заяви відповідачка зазначила, що кредитні договори №4276601 та 4302123 не укладала та не сплачувала кошти та відсотки. Відповідачка стверджує, що сплата відсотків була зроблена шахраями з банківської карти № НОМЕР_10 яка їй не належить. 
Поряд з цим відповідачка стверджує, що ІР адреса 188.130.176.18 геолокаційно часто асоціюється з Москвою (Росія) та використовується, для розміщення сайтів або VPN-сервісів.
Крім того, в процесі верифікації позивач отримав ідентифікаційні дані та фінансовий номер з бюро кредитних історій. Однак, відповідачка стверджує, що починаючи з 07.09.2016 єдиним її фінансовим номером є номер +380975044103.
Щодо фото відповідачки з паспортом остання зазначає наступне. Дане фото було використане шахраями без її відома та згоди. Відповідачка зазначила, що ч. 13 Додатку 2 Порядок ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта) «Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», яка затверджена Правлінням Національного банку України від 28.07.2020 р., Факт особистої присутності фізичної особи під час здійснення верифікації документується шляхом використання будь-якого з таких способів: 1) виготовлення уповноваженим працівником банку паперових копій з оригіналу ідентифікаційного документа (сторінок/сторін, що містять ідентифікаційні дані), які засвідчуються підписами цього уповноваженого працівника та фізичної особи - власника документа як такі, що відповідають оригіналу (додатково на копіях зазначається дата їх виготовлення; 2) виготовлення електронних копій з оригіналу ідентифікаційного документа (сторінок/сторін, що містять ідентифікаційні дані), а також здійснення фотофіксації особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником банку та кваліфікованої електронної позначки часу на отримані електронні документи; 3) зчитування ідентифікаційних даних із безконтактного електронного носія, імплантованого до ID-картки, збереження протоколу проведеної автентифікації під час здійснення процедури зчитування (принаймні пасивної автентифікації відповідно до пункту 5.1 частини одинадцятої ІКАО Дос 9303) та: збереження протоколу фіксації факту введення особою вірного персонального ідентифікаційного номера, призначеного для ідентифікації та авторизації доступу до безконтактного електронного носія (ПІН1), або здійснення фотофіксації особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником банку та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото, 4) отримання е-паспорта/е-паспорта здійснення банком верифікації особи. Тому, відповідачка вважає, що позивач сам мав здійснити фотофіксацію особи позичальника з власним ідентифікаційним документом.
Крім того, позивачка заперечила факт ненадання позивачем витребуваних нею документів через сплив трирічної позовної давності.
Разом з тим, щодо довідки про перерахування кредитних коштів за договором відповідачці остання зазначила, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є, саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Разом із тим, відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена в п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75. 
12.03.2026 до суду надійшло клопотання представника позивача - Попова Є.В. про участь у судовому засіданні 19.03.2026 у режимі відеоконференції (а.с.173-174).
Того ж дня, до суду надійшла заява представника позивача - Попова Є.В. згідно якої вбачається, що інформація Універсал Банк підтверджує, що відповідачка мала відкритий рахунок, а також факт зарахування 26.12.2020 року коштів у сумі 7000 грн, що підтверджує доводи позивача. Твердження відповідачка щодо нібито незаконних дій позивача є припущеннями, оскільки не підтверджені жодним обвинувальним вироком суду чи належними доказами. Посилання відповідачки на обставини, що нібито порушують норми кримінального процесуального законодавства, є безпідставними, оскільки не підтверджені жодними доказами чи процесуальними документами. Між позивачем та відповідачем через систему Алекс Кредит укладено кредитні договори, при цьому відповідач добровільно надала персональні дані, а частина зобов`язань виконана. Посилання відповідача на інші кримінальні провадження є нерелевантними, оскільки не доведено жодного зв`язку позивача з такими провадженнями та відсутні вироки суду щодо працівників позивача. Посилання відповідачки на позовну давність є безпідставними, оскільки відповідна заява не подана у встановленому процесуальному порядку та не підтверджена належними процесуальними документами. Матеріали справи підтверджують факт отримання відповідачем грошових коштів на банківську картку та їх подальше використання. Відповідачка була обізнана з умовами співпраці з позивачем, однак взяті на себе зобов`язання не виконала. Матеріали справи підтверджують факт отримання відповідачем грошових коштів на банківську картку та їх подальше використання. Відповідач була обізнана з умовами співпраці з позивачем, однак взяті на себе зобов`язання не виконала. Отже, відповідачка умисно не виконує договірні зобов`язання, надає нерелевантні документи та ґрунтує свої заперечення на припущеннях, тоді як доводи позивача підтверджені належними та допустимими доказами, у тому числі від третіх осіб (а.с.180-182).
16.03.2026 до суду надійшла інформація АТ «Універсал банк» №Б/Е-7584 від 13.03.2026 з якої вбачається, що на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) банком було емітовано віртуальну платіжну картку № НОМЕР_1 та відкрито під неї відповідний банківський рахунок НОМЕР_7 . Дата відкриття рахунку - ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дата закриття рахунку - 01.03.2021 року. Щодо ІР-адреси входів до мобільного застосунку ОСОБА_1 , хочемо зазначити, що адреса міжмережевого протоколу мережі Інтернет платника не є обов?язковою та зберігається не більше 7 днів, через що банк не має змоги надати запитувану інформацію. Стосовно МАС-адреси пристрою, фінансові телефони та електронні пошти, які використовувалися у період з відкриття до закриття рахунку НОМЕР_7 повідомляємо наступне. Мобільний пристрій станом на 11.11.2020 по 01.03.2021: Samsung SM-A107F, Device ID - НОМЕР_23. Фінансові телефони: Станом на 11.11.2020 по 10.12.2020 10:22 - НОМЕР_11 ; з 10.12.2020 10:22 по 01.03.2021 - НОМЕР_3 . Електронні пошти: станом на 11.11.2020 по 08.02.2021 20:41 - ІНФОРМАЦІЯ_2; з 08.02.2021 20:41 по 01.03.2021 - ІНФОРМАЦІЯ_5.
Крім того, представник АТ «Універсал банк» - Примаченко Тетяна надала суду довідку про рух коштів по рахунку відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 з період з 11.11.2020 по 01.03.2021 (а.с.187-192); довідку про наявність закритого рахунку НОМЕР_12 у відповідачки (а.с.194); заяву про закриття рахунку НОМЕР_7 (а.с.195).
19.03.2026 до суду надійшли заперечення на відповідь позивача відповідачки - ОСОБА_1 . Так, на думку відповідачки банк не встановив і не довів, що рахунок було відкрито саме ОСОБА_1 оскільки формулювання «на ім`я» не є тотожним встановленню особи, яка фактично вчиняла дії. Банк використав спрощену модель ідентифікації, яка не відповідає вимогам: статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів...»; Положення НБУ №65 від 19.05.2020 «Про ідентифікацію та верифікацію клієнтів»; стаття 7 Закону України «Про банки і банківську діяльність». 
Крім того, банк зазначив, що ІР-адреса не зберігається більше 7 днів, що означає про неможливість встановити місце здійснення операцій, пристрій та особу користувача. 
Разом з тим, відповідачка зазначила, що банківська карта - № НОМЕР_1 не належить їй та з 10.12.2020 до вказаної карти був прив`язаний номер телефону: НОМЕР_13 , який вніс позивач. 
Відповідачка мотивувала свої заперечення на підставі правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові Касаційного цивільного суду від 02 липня 2025 року у справі № 490/7829/23 (провадження №61-16525св24), сам факт наявності банківського рахунку чи платіжної картки на ім?я відповідача не є достатнім доказом укладення кредитного договору саме з ним. Тягар доказування лежить виключно на позивачі. Сумніви тлумачяться на користь споживача (а.с.196-198). 
Слухання справи відкладено на 19.03.2026.
19.03.2026 у зв`язку з технічними причинами слухання справи відкладено на 03.04.2026 що підтверджується довідкою секретаря судових засідань (а.с.200).
Слухання справи відкладено на 03.04.2026.
25.03.2026 до суду надійшла заява представника позивача - Попова Є.В. в якій останній стверджує, що доводи відповідачки про нібито самостійне відкриття рахунку банком без її відома є необґрунтованими та спростовуються відповіддю Універсал Банк, яка підтверджує наявність відкритого рахунку на ім`я відповідачки та факт зарахування 26.12.2020 коштів у сумі 7000,00 грн. Крім того, твердження відповідачки про можливі протиправні дії третіх осіб є припущеннями, оскільки не підтверджені зверненнями до правоохоронних органів чи рішеннями про притягнення винних осіб до відповідальності.
Разом з тим, представник позивача зазначив, що доводи відповідачки щодо неправомірного відкриття рахунку та використання персональних даних є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи, які підтверджують наявність рахунку та зарахування коштів. Твердження про можливі протиправні дії третіх осіб не підтверджені жодними доказами чи рішеннями компетентних органів і мають характер припущень (а.с.201-203).
02.04.2026 до суду надійшли заперечення відповідачки щодо позову в яких ОСОБА_1 послідовно заперечує свою причетність до укладення кредитного договору та користування банківською карткою, посилаючись на відсутність належних і допустимих доказів її волевиявлення з боку позивача. Надані банком документи не містять відомостей, які б ідентифікували відповідачку як власника рахунку чи платника, зокрема індивідуальний податковий номер у виписці їй не належить. Крім того, відповідачка вказує на наявність відкритих кримінальних проваджень та свої неодноразові звернення до правоохоронних органів і суду щодо бездіяльності слідства, що свідчить про вжиття нею заходів для захисту своїх прав. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували укладення договору саме відповідачкою (зокрема підпису, електронного підтвердження, логів, відеофіксації тощо), попри відповідні вимоги суду. Сам по собі факт відкриття рахунку на ім`я відповідачки не є безумовним доказом того, що саме вона його відкрила чи користувалася ним. Разом з тим, відповідачка стверджує, що не проводилася відеоверифікація, кваліфікаційний ЕЦП не застосовувався, ІР - адреса не збереглася (а.с.206-207).
Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи.
Представник позивача у позовній заяві вказав щодо розгляду справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с. 7 на звороті).
Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала просила відмовити у його задоволені в зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю.
Клопотань про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до суду не надходило.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з приписами статті 5 ЦПК України, встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких в учасників справи виникає спір.
Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків.
Суд встановив, що 26.12.2020 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Алекскредит» договір про надання кредиту (оферта) № 4332996 в електронній формі через вебсайт кредитодавця, який підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS4332996 (а.с.11-17).
Згідно графіку платежів вбачається, що орієнтовна загальна вартість кредиту становить 10050,40 грн. (а.с.17 на звороті).
З паспорту споживчого кредиту вбачається, що сума ліміту кредиту становить 7000,00 грн., строк кредитування за загальними умовами кредитування - 210 днів; у тому числі базовий період - 30 днів; спеціальний період - 180 днів. За загальними умовами кредитування процентна ставка відсотків - до 25.01.2021 - 529,25 % річних; до 24.07.2021 - 1095,00% річних. Тип процентної ставки фіксована для кожного періоду за загальними умовами кредитування - до 25.01.2021 - 1,45%; до 24.07.2021 - 3%. Загальні витрати за кредитом - 3050,40 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 10050,40 грн. (а.с.18-19). 
З довідки директора ТОВ «ФК «Елаєнс» від 01.11.2024 вбачається, що успішно проведений платіж в системі FONDY: 334795301 Номер операції: 40943151900881579862750909680493 Дата проведення платежу: 26.12.2020. Призначення платежу: transfer_funds Сума платежу: 7000,00 Валюта платежу: UAH Платіжний метод: карта VISA Статус платежу: approved Номер карти: НОМЕР_1 Банк картки отримувача: UNIVERSAL BANK (а.с.20).
Матеріали справи містять скриншот із сайту ТОВ «Алекскредит» із зображенням відповідачки (а.с.21). 
З детального (щоденного) розрахунку заборгованості за Договором про надання кредиту №4332996 від 26.12.2020 вбачається, що у відповідачки станом на 30.06.2025 існує борг перед позивачем в розмірі 47845,00 грн. (а.с.22-24).
Також матеріали справи містять правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит» (а.с.25-34).
Відповідно до витягу із Державного реєстру фінансових установ Національного банку України вбачається, що ТОВ «Алекскредит» є небанківською фінансовою установою від 15.03.2024, яка може надавати кошти та банківські метали у кредит, Код ЄДРПОУ 41346335 (а.с.39).
З розпорядження Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №3549 від 17.08.2017 вбачається про видачу ТОВ «Алекскредит» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) (а.с.40).
Матеріали справи містять свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Алекскредит» від 08.08.2017 (а.с.41).
З додаткової угоди про зміну умов про надання кредиту №4332996 від 26.12.2020 вбачається, що позивач та відповідач дійшли згоди продовжити базовий період за договором про надання кредиту №4332996 від 26.12.2020 до 24.02.2021. 
Згідно умов вищевказаної додаткової угоди вбачається, що на дату укладення позичальник сплачує фактично нараховані проценти за користування кредитом з 26.12.2020 до 25.01.2021 року у розмірі 3045,00 грн. та плату (штраф) за зміну умов Договору у розмірі 0,00 грн. 
Пунктом 3.1. вказаної додаткової угоди встановлено, що з 26.01.2021 до 24.02.2021 (включно) необхідно нараховувати протягом подовженого Базового періоду проценти за користування кредитом за Базовою процентною ставкою у розмірі 1,45 % за один день користування Кредитом.
Згідно пункту 3.2. додаткової угоди вбачається, що на підставі п. 3.1. цієї Додаткової угоди, змінити Спеціальний період з 25.02.2021 до 23.08.2021 (включно), у якому нараховуються Проценти за користування кредитом за Спеціальною процентною ставкою у розмірі 3 % за один день користування Кредитом. 
Кінцева дата виконання Договору - 23.08.2021 (включно), після спливу якої здійснюється нарахування пені за один день прострочення виконання Зобов?язання - 0%.
Відповідно до пункту 4 додаткової угоди сторони дійшли згоди внести наступні зміни та доповнення до Графіку платежів у Додатку №1 до договору за Загальними умовами кредитування: доповнити для Базового періоду: Дату початку періоду 26.01.2021. Дату платежу (Дату закінчення періоду) 24.02.2021, Загальну суму платежу 10044,00 грн., Збільшення Процентів за користування кредитом 3045,00 грн., Збільшення абсолютного значення подорожчання кредиту 3045,00 грн., Збільшення орієнтовної загальної вартості кредиту 3045,00 грн.; змінити для Базового періоду: Основну суму кредиту 6999,00 грн., проценти за користування кредитом (замість Акційної процентної ставки) нараховувати за Базовою процентною ставкою у розмірі 1,45 %; змінити для Спеціального періоду: Дату початку періоду 25.02.2021, Дату платежу (Дату закінчення періоду) 23.08.2021; для рядка «Всього»: доповнити: Дату платежу (дату закінчення періоду) 23.08.2021 року (співпадає з Кінцевою датою виконання Договору, див. п. 3.3. цієї Додаткової угоди), Збільшення загальної суми платежу 3045,00 грн., Збільшення Процентів за користування кредитом 3045,00 грн., Збільшення абсолютного значення подорожчання кредиту 3045,00 грн., Збільшення орієнтовної загальної вартості кредиту 3045,00 грн.; змінити: проценти за користування кредитом (замість Акційної процентної ставки) нараховувати за Базовою процентною ставкою у розмірі 1,45 % (а.с.42).
З інформації АТ «Універсал банк» стосовно рахунків ОСОБА_1 вбачається про те, що в банку на ім`я відповідачки емітовано карту № НОМЕР_1 . Крім того, банком надано виписку по зазначеному рахунку за період 24.12.2020 - 28.12.2020, з якої вбачається про зарахування коштів у сумі 7000,00 грн. 26.12.2020 (а.с.54, 55-56).
Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 09.02.2021 було зареєстровано кримінальне провадження №12021164500000064. З Витягу також вбачається, що 08.02.2021 року до ЧЧ Відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , в якій вона просить прийняти міри правового характеру до невідомої особи, яка 27.01.2021 через мережу «Інтернет» отримана на ім?я заявника у ТОВ «Клай Кредит» позику на суму 2000 грн. (а.с.62).
Матеріали справи містять відповідь заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси з якої вбачається, що звернення позивачки підлягає направленню дізнавачу СД ВП №5 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області для розгляду та прийняття відповідного процесуального рішення (а.с.63). 
Згідно листа заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси №52-12474 ВИХ - 25 52-3104-25 вбачається, що досудове слідство триває (а.с.64).
З довідки про наявність рахунків № QEVR-20210329-145343 від 29.03.2021, виданої АТ «Універсал Банк» вбачається наявність рахунків на ім?я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , а саме: НОМЕР_14 - дебетова картка, активна; НОМЕР_15 - кредитна картка, заблокована.
Також повідомлено, що банківські карти з номерами НОМЕР_16 , 4441 11ххххххх 9077, 5375 41хххххх 6172 - є недійсними та не належать ОСОБА_1 (а.с.65).
Крім того, матеріали справи містять скриншот звернення №446927 з якого вбачається, що відповідачка зверталася до Департаменту кіберполіції Національної поліції України (а.с.) та електронний лист в якому зазначено право звернутися до відділу поліції №2 (м.Одеса) Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області (а.с.67). 
З листа Українського бюро кредитних історій від 29.09.2022 вбачається, що в розділі контакти зазначено домашній телефон НОМЕР_17 з 12.09.2022, робочий телефон - НОМЕР_3 з 11.12.2020 та номер НОМЕР_11 , мобільний телефон - НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_5 , НОМЕР_19 , НОМЕР_11 , електронна пошта - ІНФОРМАЦІЯ_2  , ІНФОРМАЦІЯ_3  . Крім того, з вказаного листа вбачається, що актуалізація контактів, а саме телефонних номерів відбулася: НОМЕР_4 - 20.12.2021 та НОМЕР_11 - 15.02.2021 (а.с.68).
З листа ТОВ «Фінансова компанія «Авіа груп» №243/з від 25.06.2021 вбачається, що реєстрація та вхід до особистого кабінету здійснювалася за допомогою фінансового номеру телефону НОМЕР_3 , який в УБКІ значиться за ОСОБА_1 (а.с.72).
Про аналогічне вказує і лист ТОВ «Займер» №350/з від 25.06.2021 (а.с.73).
Матеріали справи містять лист-відповідь ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» №0805-07/23 від 08.05.2023 адресованого відповідачці. З вказаного листа вбачається, що договір про надання фінансового кредиту №00357-02/2021 від 01.02.2021 укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачкою визнано «шахрайським» та анульовано (а.с.74).
З постанови Одеського апеляційного суду від 13.12.2023 вбачається, що вказане рішення є підставою для виключення інформації стосовно: - договору про надання фінансового кредиту №19028-12/2020 від 31.12.2020, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 ; договору про надання фінансового кредиту 0035-02/2021 від 01.02.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 ; договору факторингу № 005016386 від 01.02.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ОСОБА_1 , - з Українського бюро кредитних історій у кредитній історії ОСОБА_1 щодо зазначених договорів, суми відкритих лімітів, загальної поточної, простроченої заборгованості (а.с.75-81).
З постанови Одеського апеляційного суду від 25.06.2024 вбачається, що вказане рішення є підставою для виключення інформації стосовно: договору про надання фінансового кредиту №19028-12/2020 від 31.12.2020, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (код ЄДРПОУ 42201361) та ОСОБА_1 (РНОКПІ НОМЕР_2 ); договору про надання фінансового кредиту 0035-02/2021 від 01.02.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» (код ЄДРПОУ 42201361) та ОСОБА_1 (РНОКІШ НОМЕР_2 ); договору факторингу №005016386 від 01.02.2021 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (код ЄДРПОУ 35017877) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), - з Українського бюро кредитних історій у кредитній історії ОСОБА_1 щодо зазначених договорів, суми відкритих лімітів, загальної поточної, простроченої заборгованості, тощо (а.с.82-87)
Позивачка надала суду скриншот з сайту Національний банк України з розділу усі новини, з якого вбачається, що 07.12.2023 Національний банк у листопаді застосував до трьох банків та десяти небанківських фінансових установ заходи впливу за порушення у сфері фінмоніторингу та валютного законодавства (а.с.88). 
Матеріали справи містять лист запит дізнавача СД ВП №5 Одеського районного УП №1 ГУНП в Одеській області до ТОВ «Алекскредит» про надання інформації та доказів (а.с.93).
З листа ТОВ «Алекскредит» №03-04-21-100 від 09.04.2021 вбачається, що товариство готове до співпраці, однак належною підставою для отримання правоохоронними органами доступу до персональних даних, в рамках кримінального правопорушення є ухвала слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів (а.с.94)
Крім того, матеріали справи містять лист звернення відповідачки до Керівника ТОВ «Алекскредит» в якому ОСОБА_1 наполягає на надання їй інформації, а саме відео та фото фіксації де зафіксовано факт отримання саме відповідачкою оформлення заявки на отримання кредиту; на які банківські картки були зараховані кредитні кошти чи особисто отримувалися кредитні кошти у касах фінансової установи з вказівкою точної адреси; оригінали вищевказаних договорів позики; надати платіжні доручення, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів від ТОВ «Алекскредит» та отримання таких коштів.
Крім того, відповідачка у своєму зверненні до керівника ТОВ «Алекскредит» просила анулювати кредити, які були взяті шахраями на ім`я відповідачки у ТОВ «Алекскредит» (а.с.96).
З довідки ТОВ ФК «Елаєнс» вбачається, що на підставі договору №41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію та приймання платежів, платежі успішно проведено в системі (а.с.154).
Матеріали справи містять заявку на отримання кредиту з якої вбачається, що одноразовий ідентифікатор: НОМЕР_20 (а.с.155).
Окрім цього, матеріали справи містять інформацію АТ «Універсал банк» №Б/Е-7584 від 13.03.2026 з якої вбачається, що на ім?я ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) банком було емітовано віртуальну платіжну картку № НОМЕР_1 та відкрито під неї відповідний банківський рахунок НОМЕР_7 . Дата відкриття рахунку - ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дата закриття рахунку - 01.03.2021 року. Щодо ІР-адреси входів до мобільного застосунку ОСОБА_1 , хочемо зазначити, що адреса міжмережевого протоколу мережі Інтернет платника не є обов?язковою та зберігається не більше 7 днів, через що банк не має змоги надати запитувану інформацію. Стосовно МАС-адреси пристрою, фінансові телефони та електронні пошти, які використовувалися у період з відкриття до закриття рахунку НОМЕР_7 повідомляємо наступне. Мобільний пристрій станом на 11.11.2020 по 01.03.2021: Samsung SM-A107F, Device ID - НОМЕР_23. Фінансові телефони: Станом на 11.11.2020 по 10.12.2020 10:22 - НОМЕР_11 ; з 10.12.2020 10:22 по 01.03.2021 - НОМЕР_3 . Електронні пошти: станом на 11.11.2020 по 08.02.2021 20:41 - ІНФОРМАЦІЯ_2; з 08.02.2021 20:41 по 01.03.2021 - ІНФОРМАЦІЯ_5.
Крім того, представник АТ «Універсал банк» - Примаченко Тетяна надала суду довідку про рух коштів по рахунку відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 з період з 11.11.2020 по 01.03.2021 (а.с.185-191); довідку про наявність закритого рахунку НОМЕР_12 у відповідачки (а.с.192); заяву про закриття рахунку НОМЕР_7 (а.с.193).
Матеріали справи містять скаргу ОСОБА_1 №113 від 18.08.2025 на бездіяльність дізнавача та прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво (а.с.208-209) та ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси про відмову у відкритті провадження по скарзі ОСОБА_1 на бездіяльність дізнавача та прокурорів (а.с.209 на звороті -210).
Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що з підписанням кредитного договору №4332996 від 26.12.2020 між сторонами виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків.
Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність").
Банківський кредит будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").
Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення коштів, тому суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення із відповідача, як боржника, заборгованості за вказаним договором. 
Позивач взяті на себе за цим договором зобов`язання виконав у повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу. Однак, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, чим допустив заборгованість перед позивачем.
Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.
Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з частинами 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до статті 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.
Згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
За змістом статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним статті 12 цього Закону, є оригіналом такого документу.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що в статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Таким чином, обов`язок щодо повернення коштів за кредитним договором має абсолютний характер і його невиконання можливо виключно у визначених законом випадках.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Отже, зважаючи на встановлену статтею 204 ЦК України і не спростовану при вирішенні цієї справи презумпцію правомірності укладеного між сторонами кредитного договору такий договір у розумінні статей 11, 509 ЦК України є належною підставою для виникнення та існування обумовлених ними прав і обов`язків сторін.
Всупереч умовам Кредитного договору відповідачка не виконала свого зобов`язання. 
Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Згідно статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Статтею 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного кодексу. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. 
Відповідно до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошові зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргів.
На підставі частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до частин 1-3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з положеннями частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на вимоги частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України та приймаючи до уваги, що відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону.
Так, 26.12.2020 між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту №4332996, відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору.
Сума кредиту складає 7000,00 грн. (п. 1.3 договору).
Кредит надавався шляхом перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту, у сумі, визначеної в п. 1.3 цього договору, на банківський рахунок позичальника, включаючи з використанням реквізитів електронного платіжного засобу останнього (п. 1.4 договору).
Відповідно до п.п. 1.7.2 п. 1.7 кредитного договору, ставки нарахування процентів за користування кредитом за загальними умовами кредитування при укладенні договору:
- в базовий період протягом 30 календарних днів з 26.12.2020 по 25.01.2021 (включно) у розмірі 1,45% за один день користування кредитом;
- в спеціальний період протягом 180 календарних днів з 26.01.2021 по 24.07.2021 (включно) у розмірі 3% за один день користування кредитом.
Сторони погодили, що строк дії договору встановлюється з дати укладення договору, тобто з 26.12.2020, до кінцевої дати виконання договору, тобто до 24.07.2021 включно ( п. 3.1 договору).
Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 01.11.2024, на підставі договору №41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів (переказ на картку) та про інформаційно технологічну взаємодію та приймання платежів, укладеного між ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «Алекскредит», 26.12.2020 ТОВ «ФК «Елаєнс» було проведено платіж на суму 7000,00 грн. на номер банківської картки № НОМЕР_1 .
Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 638та частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
На основі аналізу цих правових норм Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи №444/9519/12 (постанова від 28.03.2018 року) вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку.
Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня2018 року у справі №444/9519/12-ц, від 04 липня 2018 року у справі №14-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц.
Встановивши, що відповідачка прострочила зобов`язання по виконанню умов кредитного договору, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7000,00 грн.
Водночас, розрахунки заборгованості, сформовані самим позивачем не є документами первинного бухгалтерського обліку, є односторонніми арифметичними розрахунками стягуваних сум, які, відповідно, повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони.
Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 № 6-16цс15.
Матеріал справи містять інформацію АТ «Універсал банк» стосовно рахунку ОСОБА_1 вбачається про те, що в банку на ім`я відповідачки емітовано карту № НОМЕР_1 . Крім того, банком надано виписку по зазначеному рахунку за період 24.12.2020-28.12.2020, з якої вбачається про зарахування коштів у сумі 7000,00 грн. 26.12.2020 (а.с.55-56).
Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України представником позивача надано доказ на підтвердження пролонгації строку кредитування.
Так, 25.01.2021 між ТОВ «Алекскредит» та відповідачкою було укладено додаткову угоду про зміну умов договору надання кредиту, відповідно до якої було змінено, а саме: сторони дійшли згоди подовжити базовий період за договором про надання кредиту №4332996 від 26.12.2020 до 24.02.2021; на дату укладення цієї додаткової угоди позичальник сплачує фактичні проценти за користування кредитом з 26.12.2020 до 25.01.2021 у розмірі 3045,00 грн. та плату (штраф) за зміну умов договору у розмірі 0,00 грн.; погодили встановлення подовженого базового періоду з 26.01.2021 до 24.02.2021 з нарахуванням протягом подовженого базового періоду проценти за користування кредитом за базовою процентною ставкою 1,45 за один день користування кредитом; змінити спеціальний період з 25.02.2021 до 23.08.2021 у якому нараховуються проценти за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою у розмірі 3% за один день користування кредитом та змінити кінцеву дату виконання договору на 23.08.2021, після спливу якої здійснюється нарахування пені за один день прострочення виконання зобов`язання - 0% та погодили внести зміни та доповнення до графіку платежів.
В матеріалах справи міститься додаткова угода про зміну умов договору про надання кредиту згідно якої внесені зміни за загальними умовами кредитування: доповнити для Базового періоду: Дату початку періоду 26.01.2021 року, Дату платежу (Дату закінчення періоду) 24.02.2021 року, Загальну суму платежу 10044,00 грн., Збільшення Процентів за користування кредитом 3045,00 грн., Збільшення абсолютного значення подорожчання кредиту 3045,00 грн., Збільшення орієнтовної загальної вартості кредиту 3045,00 грн.; змінити для Базового періоду: Основну суму кредиту 6999,00 грн., проценти за користування кредитом (замість Акційної процентної ставки) нараховувати за Базовою процентною ставкою у розмірі 1,45 %; змінити для Спеціального періоду: Дату початку періоду 25.02.2021 року, Дату платежу (Дату закінчення періоду) 23.08.2021 року; для рядка «Всього»: доповнити: Дату платежу (Дату закінчення періоду) 23.08.2021 року (співпадає з Кінцевою датою виконання Договору, див. п. 3.3. цієї Додаткової угоди), Збільшення загальної суми платежу 3045,00 грн., Збільшення Процентів за користування кредитом 3045,00 грн., Збільшення абсолютного значення подорожчання кредиту 3045,00 грн., Збільшення орієнтовної загальної вартості кредиту 3045,00 грн.; змінити: проценти за користування кредитом (замість Акційної процентної ставки) нараховувати за Базовою процентною ставкою у розмірі 1,45 %. Приклад Максимально ефективного користування кредитом (окремий випадок повного Графіку платежів за умови сплати Позичальником всіх Зобов?язань за Договором в останній день Базового періоду) протягом подовженого Базового періоду. 
Крім того, з вказаної додаткової угоди вбачається, що відповідачка підписала її за допомогою одноразового ідентифікатору ex1-4332996 (а.с.42).
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №4332996 від 26.12.2020, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 30.06.2025 року становить 47845,00 грн. з яких: 7000,00 грн. сума кредиту; 40845,00 грн. нараховані проценти за користування кредитом.
Разом з тим, позивач зазначає, що за період дії договору відповідачкою сплачено за договором 3045,00 грн. в рахунок погашення відсотків по договору про надання кредиту, а саме 27.01.2021 (а.с.22).
Позивач, крім заборгованості по тілу кредиту, також просив стягнути з відповідачки заборгованість по відсоткам у розмірі 40845,00 грн., які нараховані станом до 24.08.2021 року, тобто у межах строку виконання зобов`язання (дата остаточного погашення заборгованості 24.08.2021 згідно п. 3.3. додаткової угоди) (а.с.42).
Однак відповідних первинних документів, зокрема, довідки або платіжного доручення, які б підтверджували факт перерахування відповідачкою грошових коштів в сумі 3045,00 грн. в рахунок погашення відсотків по договору позивачем суду не надано.
Крім того, позивач стверджує, що ОСОБА_1 під час укладення додаткової угоди пройшла ідентифікацію використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором.
Проте, жодних доказів про направлення відповідачці на телефонний номер одноразового ідентифікатора для укладення додаткової угоди від 25.01.2021 суду не надано.
За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду від 25.01.2021, яка б свідчила про наявність пролонгації кредитного договору №4332996 від 26.12.2020.
Таким чином, щодо розміру заявлених до стягнення з відповідачки процентів суд зазначає, що відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Крім того, з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року №39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Пунктом 1.2 вищезазначеної Резолюції Генеральної Асамблеї ООН, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.
Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 викладено, що якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
У пункті 8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір, зокрема, процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Суд враховує, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача процентів і встановлення їх в розмірі 3500,00 грн. (7000,00 грн.*50% = 3500,00 грн.). Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає до стягнення на користь позивача становитиме 10500,00 грн. (7000,00 грн. - основна сума боргу + 3500,00 грн. - відсотки = 10500,00 грн).
З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу якщо відповідачка заперечує проти позову, то саме на неї покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.
Щодо заперечення відповідачки про належність їй номера телефону НОМЕР_5 .
Відповідно до пунктів 1, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Частиною шостою статті 11 вищевказаного Закону передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: -надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа; правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікацій системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій сторонні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Згідно пункту 2.1.8 оспорюваного кредитного договору вбачається, що кредитор має право передавати відомості та персональні дані Заявника/Позичальника (п. 2.32. Правил) до Українського бюро кредитних історій (адреса вул. Грушевського, 1-д. м. Київ, Україна, 01001), Міжнародного бюро кредитних історій (адреса пр. Перемоги, 65, офіс 306, м.Київ, Україна, 03062), Першого всеукраїнського бюро кредитних історій (адреса вул. Євгена Сверстюка, 11, м. Київ, Україна, 02002). Передавати відомості та Персональні дані Заявника/Позичальника правоохоронним органам та/або третім особам для забезпечення належного виконання Зобов`язань Позичальника перед Кредитодавцем (а.с.11 на звороті).
Позивачка вказує на те, що єдиним її фінансовим номером в УБКІ зазначений номер НОМЕР_5 з 2016 року.
Однак, як вбачається з листа Українського бюро кредитних історій від 29.09.2022 в розділі контакти зазначено домашній телефон НОМЕР_17 з 12.09.2022, робочий телефон - НОМЕР_3 з 11.12.2020 та номер НОМЕР_11 , мобільний телефон - НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_5 , НОМЕР_19 , НОМЕР_11 , електронна пошта - ІНФОРМАЦІЯ_2  , ІНФОРМАЦІЯ_3  . Крім того, з вказаного листа вбачається, що актуалізація контактів, а саме телефонних номерів відбулася: НОМЕР_4 - 20.12.2021 та НОМЕР_11 - 15.02.2021 (а.с.68).
Також з листа ТОВ «Фінансова компанія «Авіа груп» №243/з від 25.06.2021 вбачається, що реєстрація та вхід до особистого кабінету здійснювалася за допомогою фінансового номеру телефону НОМЕР_3 , який в УБКІ значиться за ОСОБА_1 (а.с.72).
Отже, з матеріалів справи вбачається, що реєстрація та вхід до особистого кабінету здійснювалися за допомогою фінансового номеру телефону НОМЕР_21 , який з вищевказаного листа значиться за ОСОБА_1 . 
Відтак, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між кредитором та відповідачем кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора PS4332996, умовами якого було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів.
Щодо заперечення відповідачки про неналежність електронної адреси.
Відповідачка стверджує, що електронна адреса ІНФОРМАЦІЯ_2  їй не належить та внесена до кредитної історії не банком, «як того вимагає закон», а MFO COC КРЕДИТ.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з вищевказаного листа Українського бюро кредитних історій, зазначена електронна адреса внесена MFO Алекскредит.
Відповідно до витягу із Державного реєстру фінансових установ Національного банку України вбачається, що ТОВ «Алекскредит» є небанківською фінансовою установою від 15.03.2024, яка може надавати кошти та банківські метали у кредит, Код ЄДРПОУ 41346335 (а.с.39).
З розпорядження Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №3549 від 17.08.2017 вбачається про видачу ТОВ «Алекскредит» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) (а.с.40).
Матеріали справи містять свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Алекскредит» від 08.08.2017 (а.с.41).
Відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.
Відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Не є фінансовими установами (не мають статусу фінансової установи) незалежні фінансові посередники, що надають послуги з видачі фінансових гарантій в порядку та на умовах, визначених Митним кодексом України.
Згідно п.34 статті 1 «Про фінансові послуги та фінансові компанії» небанківська фінансова група - група юридичних осіб, які мають спільного контролера (крім банку), що складається з двох або більше фінансових установ, у якій фінансові установи інші, ніж банк, здійснюють переважну діяльність.
З визначень видно, що поняття фінансової установи є значно ширшим. Також банки вже за своєю природою є фінансовими установами. Відмінність банків від інших фінансових установ є те, що вони діють виключно на підставі ліцензії, і лише вони мають право надавати банківські послуги.
Отже, внесення відомостей до реєстру кредитів є частиною діяльності небанківських установ, що дозволяє їм формувати свою кредитну історію, оцінювати ризики та вживати заходів для стягнення заборгованості. Це є законним правом для всіх кредитних установ. 
Щодо заперечення відповідачки про її адресу місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .
Згідно із частиною 10 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.
Як вбачається з оспорюваного кредитного договору №4332996 від 26.12.2020 адреси реєстрації та фактичного проживання відповідачки: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 .
Разом з тим, згідно відповіді №1779773 від 16.09.2025 вбачається, що адреса місця реєстрації відповідачки є АДРЕСА_1 (а.с.51).
Доказів на спростування відповідності анкетних даних ОСОБА_1 в зазначеному договорі матеріали справи не містять.
Отже, суд погоджується з твердженням відповідачки щодо невідповідності вказаної реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .
Разом з тим, суд зазначає, що позивач зазначив у договорі адресу реєстрації та поточну адресу проживання для того, щоб забезпечити надійну комунікацію та доставку кореспонденції сторонам договору, оскільки в разі зміни місця проживання позичальника, одна з адрес залишатиметься актуальною.
Щодо заперечення відповідачки на збір, обробку, зберігання та поширення її персональних даних.
Відповідачка заперечує факт надання згоди позивачу на обробку своїх персональних даних та вважає що останнім порушено вимоги Закону України "Про захист персональних даних".
Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 639 ЦК України договір, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Враховуючи вищенаведене, приходжу до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму і є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Отже, якщо форма договору електронна, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Дана позиція висловлена в постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду ВС від 12.01.2021р. по справі № 524/5556/19 (провадження №61-16243 св 20).
Як вбачається з матеріалів справи у Договорі позики №4332996 від 26.12.2020 відповідачка вказала своє ім`я, паспортні дані, ідентифікаційний номер, місце реєстрації та проживання, а також смс з кодом, що свідчить про використання одноразового ідентифікатора при здійсненні підпису стороною кредитного договору, зокрема, здійснення підпису ОСОБА_1 .
Враховуючи вищенаведене, провівши аналіз законодавства у сфері комерційної концесії, беручи до уваги висловлену позицію ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що остання уклала у електронній формі Договір позики №4332996 від 26.12.2025 сторонами узгоджено істотні умови кредитного договору, зокрема, розмір кредиту, строк кредитування, строк дії договору, процентна ставка та порядок нарахування відсотків.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно розділу 7 оспорюваного кредитного договору вбачається, що позичальник, як суб?єкт персональних даних і суб?єкт кредитної історії, проставляючи відповідну відмітку під час оформлення Заявки на Сайті Кредитодавця (пункт 7.1.):
7.1.1. Надав право Кредитодавцю: укладати з будь-якою третьою особою договір відступлення/купівлі-продажу права вимоги з обов?язковим повідомленням про це позичальника, та/або інші договори, пов?язані з наданням послуг із виконання Зобов?язань/сплати Заборгованості за відповідним Договором; залучати колекторську компанію для врегулювання простроченої Заборгованості з обов?язковим повідомленням про це Позичальника. Взаємодія Кредитодавця з Позичальником щодо врегулювання простроченої Заборгованості здійснюється відповідно до вимог, встановлених чинним законодавством України: фотографувати, отримувати фотографії Позичальника, зберігати та поширювати їх, надавати для верифікації до бюро кредитних історій, а у разі порушення та/або неналежного виконання обов?язків Позичальником, Кредитодавець може передати його фотографії правоохоронним органам та/або третім особам для забезпечення належного виконання Зобов?язань перед Кредитодавцем, включаючи осіб, пов?язаних з Позичальником сімейними або діловими відносинами, а також осіб, які проживали або проживають з Позичальником за однією адресою; зберігати Персональні дані Заявника/Позичальника згідно розділу 8 Правил, безстроково за замовчуванням, але Позичальник може відкликати згоду на обробку персональних даних /звернутися з вимогою про знищення таких даних за умови припинення правовідносин між Позичальником та Кредитодавцем, та тільки після передачі інформації про це до відповідного бюро кредитних історій: у разі неможливості зв?язатись з Позичальником засобами зв?язку, вказаними у Договорі, передати через осіб, пов?язаних з Позичальником сімейними або діловими відносинами, а також через осіб, які проживали або проживають з Позичальником за однією адресою, інформацію щодо: стану Заборгованості; наслідків невиконання Зобов?язань за Договором; шляхів і способів стягнення Заборгованості за Договором; характеру роботи: спеціалізованих підприємств з повернення невиконаних зобов?язань/несплачених заборгованостей; приватного (державного) нотаріуса; судів; приватного (державного) виконавця.
Як вбачається з пункту 7.1.2. договору відповідачка надала згоду Кредитодавцю: передавати та здійснювати обробку своїх персональних даних, отриманих з метою оцінки фінансового стану, спроможності виконати Зобов?язання за Договором, відновлення порушених прав Кредитодавця на отримання платежів за Договором у разі неналежного виконання Позичальником умов Договору (а.с.12).
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини 1 статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Судом враховано, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Як вбачається з виписки з особового рахунку відповідачки, а саме про рух коштів по рахунку до платіжної картки № НОМЕР_1 за період з 24.12.2020 до 28.12.2020. так, 26.12.2020 на вказану платіжну картку було зараховано кошти у сумі 7000,00 грн. (а.с.54-56).
Згідно з статті 6 цього Закону, обробка персональних даних можлива лише за згодою власника даних, якщо інше не передбачено законодавством. 
Це означає, що банк не може вільно обробляти дані без відповідної згоди клієнта.
Стаття 634 Цивільного кодексу України (№ 435-IV від 16 січня 2003 року) передбачає, що договори приєднання (тобто договори, зміст яких встановлений однією зі сторін) повинні бути прозорими, і клієнт має право ознайомитися з умовами договору до його підписання.
Правові та організаційні засади формування і ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, вимоги до захисту інформації, що складає кредитну історію, порядок утворення, діяльності та ліквідації бюро кредитних історій визначені Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження N 61-4685св19.
У статті 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», закріплено, зокрема, що: бюро кредитних історій (далі - Бюро) - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію;
ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію;
кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону;
користувач Бюро (далі - Користувач) - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію;
Договір - правочин, сторонами якого є користувач і бюро, і предметом якого є врегулювання питань надання та отримання інформації, що складає кредитну історію.
Положення Бюро - правила формування і ведення кредитних
Кредитний звіт - сукупність інформації про суб`єкта кредитної історії, яка є повним або частковим відображенням його кредитної історії.
Кредитний правочин - правочин, за яким виникає, змінюється або припиняється зобов`язання фізичної або юридичної особи щодо сплати грошових коштів Користувачу протягом певного часу в майбутньому (в тому числі договір страхування або купівлі-продажу майна з відстроченням платежу).
У частині першій статті 4 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», визначено, зокрема, що принципами формування та доступу до інформації, яка складає кредитну історію, є: забезпечення конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій; адекватність обсягів інформації цілям, для яких вони збираються; значимість, всебічність, об`єктивність, повнота і достовірність інформації; регулярність та безперервність надходження інформації; цільове використання інформації; строковість зберігання інформації; конфіденційність інформації та її захист; збір і надання інформації, що складає кредитну історію, виключно за згодою суб`єкта цієї кредитної історії; незалежність Бюро.
Частиною першою статті 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» передбачено, зокрема, що джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» бюро вилучає з кредитної історії всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього.
Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Згідно з пунктом 1 статті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію, у такий же спосіб, у який вона була поширена (частини четверта, сьома статті 277 ЦК України).
Банки, які передають інформацію про кредитні правочини, відповідають за наявність письмової згоди на збір, зберігання, використання та поширення через відповідача інформації щодо нього та зберігають оригінал даної згоди.
ТОВ «Українське бюро кредитних історій» отримує інформацію про позичальників від банків, страхових компаній, лізингових компаній, кредитних спілок та інших фінансових інститутів. Інформація передається на добровільній основі і лише за наявності письмової згоди позичальника відповідно до Закону України «Про захист персональних даних», при цьому, така згода не передбачає зазначення, до якого саме органу, установи дана інформація може бути поширена.
Отже, укладаючи кредитний договір відповідач погодився з його умовами, зокрема, з п. 7.1.2, відповідно до якого він надав згоду на передачу фінансовій установі своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану позичальника та його спроможності виконати зобов`язання за цим договором; надав згоду на те, що фінансова установа має право звертатись за інформацією про фінансовий стан позичальника до третіх осіб, які пов`язані з позичальником діловими, професійними, особистими, сімейними або іншими стосунками; надав згоду на те, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань позичальника перед фінансовою установою на підставі цього договору, фінансова установа має право передати персональні дані позичальника третім особам, включаючи, але не обмежуючись бюро кредитних історій, кредитним установам, агентствам по стягненню боргів, стягнення заборгованості за договором, неустойки, збитків та інших засобів правового захисту; надав згоду на передачу фінансовою установою інформації про стан заборгованості позичальника за цим договором, шляхом відправлення фінансовою установою текстових повідомлень на номер мобільного телефону позичальника та електронних листів на його адресу.
Таким чином, враховуючи те, що відповідачка під час укладання договору добровільно надала згоду на передачу своїх персональних даних третім особам, судом не встановлено порушення позивачем вимог Закону України "Про захист персональних даних".
Щодо заперечень відповідачки про її верифікацію та ідентифікацію при укладенні кредитного договору.
Відповідно частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/ або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Пунктом 2.1.6. кредитного договору встановлено, що кредитодавець має право фотографувати, отримувати фотографії Позичальника, зберігати та поширювати фотографії Позичальника, передавати їх для верифікації до бюро кредитних історій, а у разі порушення та/або неналежного виконання обов?язків Позичальником Кредитодавець мае право передавати його фотографії правоохоронним органам та/або третім особам для забезпечення належного виконання обов?язків перед Кредитодавцем, включаючи осіб, пов?язаних з Позичальником сімейними або діловими відносинами, а також осіб, які проживали або проживають з Позичальником за однією адресою.
Кредитором здійснено ідентифікація/верифікація у спосіб передбачений Постановою НБУ №107 від 28.07.2020р. «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу» та залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один (або декілька) із зазначених способів ідентифікації та верифікації Клієнта:
- отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних;
- отримання копії ідентифікаційного документа та довідки про присвоєння РНОКПП (якщо немає необхідної інформації в ідентифікаційному документі), засвідченої КЕП власника ідентифікаційного документа;
- отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, одноразовим ідентифікатором пароля), надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власними ідентифікаційними документами, а саме сторінки/сторони, що містить фото.
Позивач надав суду фотоблицю на якій відображена відповідачка з власним паспортом Громадянина України у руках (а.с.21).
Таким чином ТОВ «Алекскредит», перед прийняттям рішення щодо видачі кредитних коштів та укладання Договору, перевірило не лише особисті дані Відповідачки з метою ідентифікації, а і платіжну картку, а саме: приналежність платіжної картки Позичальнику.
Разом з тим, суд не бере до уваги посилання відповідачки на лист АТ «Універсал банк» №QEVR-20210329-145343 датований 29.03.2021 про неналежність їй банківської картки № НОМЕР_1 . Оскільки, в матеріалах справи міститься інформація №БТ/Е-13728 від 22.09.2025 АТ «Універсал банк» з якої вбачається, зокрема, про належність банківської картки № НОМЕР_1 відповідачці. 
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Згідно з частиною 2 статті 6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» ТОВ «Алекскредит» є суб`єктом первинного фінансового моніторингу.
Відповідно до пункту 34 статті 1 Закону, належною перевіркою клієнта вважається здійснення суб`єктом первинного фінансового моніторингу заходів, що включають ідентифікацію та верифікацію клієнта (його представника).
Згідно з пунктами 6, 26, 27 статті 1 Закону верифікація - заходи, що вживаються суб`єктом первинного фінансового моніторингу з метою перевірки (підтвердження) належності відповідній особі отриманих суб`єктом первинного фінансового моніторингу ідентифікаційних даних та/або з метою підтвердження даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників чи їх відсутність.
Відповідно до частини 4 статті 11 Закону Ідентифікація та верифікація клієнта здійснюються до встановлення ділових відносин, вчинення правочинів (крім випадків, передбачених цим Законом), проведення фінансової операції, відкриття рахунка.
Судом встановлено, що з метою проведення ідентифікації та верифікації позичальника ТОВ «Алекскредит» перевірено інформацію за даними ТОВ УБКІ (Українське бюро кредитних історій), особу позичальника підтверджено за системою BankID НБУ, вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи фото світлинами саме позивача з банківської системи.
Отже, при укладенні спірного кредитного договору №4332996 позивачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без здійснення входу на сайт ТОВ «Алекскредит», без його ідентифікації та верифікації та його платіжної картки, без підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, укладення договору було б неможливе. ОСОБА_1 повідомила власні персональні дані, в тому числі реєстраційний номер облікової карти платника податків, адресу проживання, номер банківської карти, електронну адресу. При цьому, наданими доказами не спростувала, що на номер мобільного телефону НОМЕР_3 не отримувала одноразового електронного ідентифікатора та з вказаного номера не підтверджувала укладання договору.
Щодо заперечення відповідачки ІР адреси з якої саме було здійснено заявку на отримання позики.
Відповідачка у своїх запереченнях вказала, що особа, яка здійснювала відповідні дії з підписання кредитної угоди № 4332996 від 26.12.2020 використовувала ІР адресу НОМЕР_22 та надала суду скриншот з інтернет сайту. З вказаного скриншоту вбачається, що ІР адреса 188.130.176.18 геолокаційно часто асоціюється з Москвою (Росія) та використовується для розміщення сайтів або VPN - сервісів. 
Як зазначалось вище відповідачка вказує, що фінансові махінації здійснювалися шахраями та на підставі її звернення до правоохоронних органів відкрито кримінальне провадження за частиною 1 статті 190 КК України.
Оспорюваний відповідачкою кредитний договір підписаний сторонами у встановлений законодавством спосіб щодо укладення правочинів в електронній формі, що узгоджується зі сталою судовою практикою Верховного Суду. Товариство здійснило належну ідентифікацію та верифікацію клієнта перед укладенням договору. Посилання відповідачки про те, що при оформленні відповідного договору використовувалася ІР-адреса, яка знаходиться поза межами Одеської області (м.Одеси), є припущеннями.
Відкрите кримінальне провадження за заявою відповідачки вказує лише на те, що стороння особа заволоділа її грошовими коштами й не доводить факт неукладення позивачем саме цього кредитного договору (№4332996 від 26.12.2020). Факт того, що договір укладено іншими особами, які незаконно заволоділи персональними даними відповідачки, не доведено, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Наявність кримінального провадження, порушеного за заявою відповідачки, не може свідчити, з огляду на презумпцію невинуватості, про вчинення злочину щодо її до винесення вироку, яким такі обставини можуть бути встановлені, а також не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку належного виконання зобов`язання і виконання умов договору у разі настання певних обставин, передбачених ними.
Окрім того, наявність кримінального провадження та визнання відповідача потерпілою особою захищають її порушені права, бо відповідач зможе стягнути завдану шкоду в порядку цивільного позову з отримувачів коштів, які, на її думку, отримали належні їй кошти безпідставно.
У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази щодо наявності факту неправомірного заволодіння та використання персональних даних відповідача, вибуття з володіння останньої паспорта, РНОКПП, телефону.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням наведеного суд дійшов обґрунтованого висновку, що для визнання оспорюваного відповідачкою кредитного договору укладеного сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України "Про захист прав споживачів", та за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка позивачу не належить, відсутні правові підстави для визнання недійсним такого договору.
Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22) від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження № 61-6066св23).
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідачкою не доведено порушення її прав при укладенні відповідного договору, що є її процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України), як і не надано належних доказів укладення договору від її імені іншою особою за відсутності її волевиявлення, перерахування кредитних коштів не на її рахунок.
Крім того, відповідачкою не доведено, що телефонний номер, із використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором кредитного договору, їй не належить. У матеріалах справи містяться доводи лише про те, що номером мобільного телефону, за допомогою якою заповнено анкету та отримано кредитні кошти, станом на 02.07.2021 відповідачка не користувалася й він не був прив`язаний до її паспортних даних, що не доводить факт того, що цей телефонний номер їй не належить, чи не належав станом грудень 2020 року, оскільки прив`язка номеру мобільного телефону до паспортних даних не є обов`язковою та носить добровільний характер. У зв`язку з чим довідка Київстар вих. №544700/03/03/02 від 02.07.2021 є неналежним доказом.
Доводи відповідачки про те, що кредитний договір підписано без її волі іншими особами, які незаконним шляхом заволоділи її персональними даними, відхиляються судом, так як вони зводяться до припущень, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (частина шоста статті 81 ЦПК України). 
Суд враховує, що грошові кошти за спірним договором, укладеним між відповідачкою та ТОВ "Алекскредит", перераховувалися на платіжну картку позивача, відкриту в АТ "Універсал банк", що підтверджується випискою по рух коштів відповідачки (ас.54, 55-56).
Суд погоджується з тим, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від відповідачки з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно відповідачки, які стосуються підписання даного кредитного договору.
Не спростовує вказаного факту й наявність відкритого кримінального провадження за заявою позивача за частиною першою статті 190 КК України (шахрайство), оскільки відкрите кримінальне провадження за фактом незаконного заволодіння невстановленою особою грошовими коштами позивача не доводить того, що саме ця невстановлена особа/особи заволоділи персональними даними позивача з метою укладення оспорюваного кредитного договору й уклали його від імені ОСОБА_1 без її волі.
Аргументи відповідачки щодо анулювання договорів з іншими фінансовими установами не відповідають критеріям належності (ст. 77 ЦПК України). Обставини взаємовідносин відповідачки з третіми особами (іншими банками) не входять до предмета доказування у справі щодо договору №4332996 від 26.12.2020. Кожен правочин має самостійний характер.
Скасування інших кредитних договорів не має преюдиціального значення (ст. 82 ЦПК України) для цього спору. Факт визнання одного договору недійсним у судовому порядку не свідчить про автоматичну недійсність або неукладеність іншого договору, навіть за схожих обставин.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) встановлено судовий збір за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Позивачем заявлено вимогу майнового характеру на суму 47845,00 грн. 1,5% від ціни позову складає 717,68 грн. (47845,00 грн. х 1,5%).
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3 028 гривень.
За подання позовної заяви з урахуванням її подачі через систему «Електронний суд», підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок (3028,00 х 0,8).
Судовий збір у вказаному розмірі сплачений ТОВ «Алекскредит», що підтверджується платіжною інструкцією від 22.07.2024 № 6244 (а.с.1).
Як вбачається з мотивувальної частини цього рішення позов ТОВ «Алекскредит» задоволено частково на 21,95% (10500,00 грн. / 47845,00 грн. х 100).
З урахуванням наведеного, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, у сумі 531,72 грн. (2422,40 грн./ 100 х 21,95%).
На підставі викладеного, відповідно до статей 525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та керуючись статтями 4, 12, 13, 28, 76-82, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 274, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (код ЄДРПОУ 41346335, адреса 49044, вул.Якова Самарського, буд. 12А, м.Дніпро, Дніпропетровська область) заборгованість за кредитним договором в сумі 10500 (десять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (код ЄДРПОУ 41346335, адреса 49044, вул.Якова Самарського, буд. 12А, м.Дніпро, Дніпропетровська область) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 531 (п`ятсот тридцять одна) грн. 72 коп.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений і підписаний головуючим суддею 08.04.2026.

Суддя: О.Ю. Брюховецький