Справа № 214/2699/22
2-др/214/7/26
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
Іменем України
20 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Євтушенка О.І.,
за участю:
секретаря судового засідання – Улятовської М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у цивільній справі №214/2699/22 за позовною заявою ОСОБА_3 та її представника – ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_5 , про відшкодування збитків у розмірі вартості майна, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 , звернулися до суду з позовною заявою від 08.06.2022, у якій просили стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 збитки від вартості майна, що їй належить, у розмірі 57 781,00 грн., моральну шкоду – 30 000,00 грн., судові витрати у розмірі 908,00 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 грудня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та її представника – ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_5 , про відшкодування збитків у розмірі вартості майна, відшкодування моральної шкоди – відмовлено.
Питання розподілу судових витрат ухвалено вирішити додатковим рішенням із призначенням дати судового засідання відповідно до ст.246 ЦПК України.
12.01.2026 у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України представник відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення (т.2 а.с.230-234), у якій просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 29 000,00 грн. 
В обґрунтування заяви представник відповідача зазначив, що у відзиві на позовну заяву було зазначено про понесені відповідачем витрати на правову допомогу та надано попередній розрахунок таких витрат, які підлягають стягненню з позивача. Для підтвердження понесених витрат представник відповідача долучив оригінал акту прийому-здачі наданих послуг від 09.01.2026. 
Крім того, представником відповідача були подані: 16.01.2024 – заява про подання документів щодо наданої професійної правничої допомоги, понесеної до 16.01.2024 включно; 02.04.2025 – заява про подання документів щодо наданої професійної правничої допомоги, понесеної до 02.04.2025 включно.
Заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, позивач ОСОБА_3 16.01.2026 через канцелярію суду подала відповідну заяву, у якій просила суд відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача – адвоката Коваленка Р.А. про ухвалення додаткового рішення. Позивач зазначає, що у матеріалах справи відсутнє належне обґрунтування та доведення співмірності заявлених витрат на правничу допомогу, а надані документи не підтверджують факту надання адвокатом правничої допомоги саме у зв`язку з розглядом справи №214/6174/24. Крім того, у справі відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, що робить заяву відповідача необґрунтованою. Позивач також зазначає, що подання заяви про ухвалення додаткового рішення відповідачем та його представником відбулося з порушенням вимог закону, оскільки така заява мала бути подана завчасно, до завершення судових дебатів, а не після цього. Крім того, позивач звертає увагу, що суд не має права з власної ініціативи зменшувати або визначати розмір витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відповідне рішення може бути прийняте лише за клопотанням сторони, яка довела їхню неспівмірність, що у цьому випадку не було зроблено. Відтак, з огляду на відсутність належного обґрунтування, доказів та порушення строків подання клопотання, позивач ОСОБА_3 заперечує проти заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу та просить суд відмовити у задоволенні клопотання про їх стягнення.
Крім того, 06.03.2026 від ОСОБА_3 до суду надійшли письмові заперечення про невизнання судових витрат зазначених в заяві про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Подана 16.01.2026 заява позивача ОСОБА_3 за своїм змістом є тотожною поданим запереченням проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки ґрунтується на аналогічних доводах щодо їх необґрунтованості, недоведеності та неспівмірності, водночас викладені у запереченнях аргументи є більш розширеними, деталізованими та доповненими додатковими обставинами і міркуваннями. Відтак, позивач ОСОБА_3 заперечує проти задоволення заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29 000,00 грн., вважаючи такі вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами. 
Зокрема, позивач зазначає, що копія заяви від 12.01.2026 була надіслана без належного засвідчення, без додатків, а також без опису вкладення та повідомлення про вручення, у зв`язку з чим неможливо встановити зміст надісланих документів та факт їх направлення іншим учасникам справи. Відповідно до вимог процесуального законодавства письмові докази повинні подаватися в оригіналах або належним чином засвідчених копіях, а їх копії – завчасно направлятися іншим учасникам справи з належним підтвердженням такого направлення, однак такі вимоги відповідачем дотримані не були. Позивач ОСОБА_3 також вказує, що надані відповідачем фіскальні чеки не можуть вважатися належним доказом направлення документів, оскільки вони не містять опису вкладення, не підтверджують змісту відправлення, а також відсутні повідомлення про вручення. Крім того, перевірка зазначених у чеках номерів поштових відправлень свідчить про їх відсутність у системі обліку поштового оператора, що ставить під сумнів самого факту їх існування. За таких обставин відсутні належні докази направлення процесуальних документів позивачу та третій особі, що є порушенням принципу змагальності та рівності сторін. 
Окремо позивач ОСОБА_3 звертає увагу на відсутність належного підтвердження повноважень представника відповідача, оскільки копія ордера адвоката не засвідчена у встановленому порядку, що не дає підстав вважати такі повноваження належним чином підтвердженими. Також позивач зазначає, що договір про надання правничої допомоги №43/22 містить істотні недоліки, зокрема не містить повних реквізитів сторін, не визначає чітко вартість послуг, порядок розрахунків, умови складання актів виконаних робіт та не містить належної деталізації наданих послуг, у зв`язку з чим не може вважатися належною підставою для стягнення витрат. 
Щодо актів приймання-передачі виконаних робіт позивач зазначає, що вони не відповідають вимогам законодавства, оскільки не містять обов`язкових реквізитів, не визначають період надання послуг, не містять конкретизації виконаних робіт, не підтверджують їх фактичного виконання та підписані невстановленими особами, при цьому відсутні будь-які докази їх підписання безпосередньо клієнтом. Крім того, такі акти не підтверджені первинними бухгалтерськими документами, що виключає можливість визнання їх належними доказами понесених витрат. Позивач ОСОБА_3 також наголошує на неспівмірності заявлених витрат із складністю справи, обсягом виконаних робіт та фактичним часом участі адвоката у судових засіданнях, зазначаючи, що окремі дії, наведені у розрахунках, є недоведеними, дублюючими або такими, що не потребували заявленого часу, а також частково не пов`язані безпосередньо з розглядом справи. При цьому у матеріалах справи відсутні будь-які платіжні документи чи інші належні докази фактичного понесення відповідачем витрат на правничу допомогу, що відповідно до вимог процесуального законодавства виключає можливість їх відшкодування. 
Крім того, позивач ОСОБА_3 зазначає, що внаслідок ненадання відповідачем документів протягом розгляду справи вона була позбавлена можливості своєчасно ознайомитися з ними, подати обґрунтовані заперечення та заявити клопотання про зменшення розміру витрат, що свідчить про порушення її процесуальних прав. З урахуванням наведеного позивач вважає, що заявлені до стягнення витрати не відповідають критеріям реальності, необхідності та розумності, визначеним як національним законодавством, так і судовою практикою, а тому відсутні правові підстави для їх відшкодування, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі.
Правом на участь у судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник – ОСОБА_2 – не скористалися, подавши 15.04.2026 заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подані нею раніше письмові заперечення та просила суд відмовити у задоволення клопотання представника ОСОБА_1 – Коваленка Р.А. в повному обсязі. Зазначила, що вважає дії представника відповідача протиправними та надуманими. Всі документи які надані зі сторони відповідача є недійсними та не підлягають розгляду, оскільки їх не підписував позивач. Крім того, документи є неналежно оформленими, відсутні розрахунки, а також ОСОБА_3 такі документи від сторони відповідача не отримувала. 
Третя особа – ОСОБА_5 до судового засідання не з`явилась будучи повідомленою належним чином.
Керуючись ст.246, ч.4 ст.270 ЦПК України, суд вважає за можливе заяву про ухвалення додаткового рішення та питання розподілу судових витрат вирішити за відсутності третьої особи, оскільки її неявка не перешкоджає цьому. 
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вимоги та зміст заяви про ухвалення додаткового рішення, заяви про стягнення витрат на правову допомогу, приходить до такого висновку.
Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному ч.2 ст.246 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 ЦПК України.
Так, згідно з п.3 ч.1, ч.2 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Враховуючи, що заяву про стягнення витрат на правову допомогу з підтвердженням їх відповідними доказами представник відповідача подав в межах строку, визначеного ч.8 ст.141 ЦПК України, заявивши про них під час дебатів, що слідує зі звукозапису судового засідання від 08.12.2025, підстави для залишення її без розгляду відсутні.
Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Як слідує зі ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Згідно з положеннями ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Суд при вирішенні вказаного питання також враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 22 листопада 2019 року у справі №810/1502/18. Суд також зазначає, що в п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу – це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц зробила висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Коваленком Р.А. розміру витрат на професійну правничу допомогу в сумі 29 000,00 грн., суд виходить з наступного.
Як убачається з матеріалів справи, 01.11.2022 між адвокатом Коваленком Р.А. та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої допомоги №43/22, за умовами якого Клієнт доручає та оплачує, а Адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси Клієнта у всіх державних та інших підприємствах, установах, організаціях, в тому числі у національній поліції, органах внутрішніх справ, структурних підрозділах прокуратури України та інших правоохоронних органах, в органах державної виконавчої служби, нотаріату, органах державної реєстрації актів цивільного стану, а також вести від імені Клієнта справи у всіх судових установах України з усіма правами, наданими законом позивачу ,скаржнику, відповідачу, тертій та зацікавленій особі, підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, стягувачу, боржнику, свідку, спадкоємцю, захищати інтереси Клієнта у цивільних, адміністративних та кримінальних справах, в тому числі під час досудового слідства та судового розгляду, при проведенні слідчих дій, для чого надає право Адвокату: подавати позовні заяви, знайомитись з матеріалами справи та робити всі процесуальні дії (подавати, клопотання, заяви, заперечення, відзиви, прослуховувати фіксацію судових процесів та інше…) а також виконувати всі інші дії, пов`язані з виконанням цього договору. 
У Розділі 2 викладено всі обов`язки та права адвоката (т.1, а. с.150).
Факт надання ОСОБА_2 правової допомоги за погодженими видами підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг, а саме: від 16.01.2024 на загальну суму 14 000,00 грн. (т.2 а.с.20); від 26.03.2025 на загальну суму 8 000,00 грн. (т.2 а.с.141); від 09.01.2026 на загальну суму 7 000,00 грн. (т.2 а.с.234).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Відповідно до ст.ст.133, 137 та 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу є складовою судових витрат та підлягають розподілу між сторонами з урахуванням їх співмірності зі складністю справи, обсягом наданих правничих послуг, часом, витраченим адвокатом, а також значенням справи для сторін. 
Оцінюючи подані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням характеру та складності справи, обсягу наданих правничих послуг, кількості судових засідань, ціни позову та значення справи для сторін, суд дійшов висновку, що заявлений представником відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу не в повній мірі відповідає критерію співмірності. 
Як вбачається з актів приймання-передачі наданих послуг, а саме: від 16.01.2024 на загальну суму 14 000,00 грн. (т.2 а.с.20); від 26.03.2025 на загальну суму 8 000,00 грн. (т.2 а.с.141); від 09.01.2026 на загальну суму 7 000,00 грн. (т.2 а.с.234), адвокатом Коваленко Р.А. заявлено участь у 18 судових засіданнях. Судом встановлено, що дійсно, адвокат Коваленко Р.А. приймав безпосередню участь у судових засіданнях, з яких 11 відбулися у складі судді Прасолова В.М., та 8 – у складі судді Євтушенка О.І. Водночас суд враховує, що не всі судові засідання проводилися для розгляду справи по суті, а частина з них була відкладена з різних процесуальних причин, що не свідчить про складність процесуальних дій за участі представника відповідача.
Разом з тим суд бере до уваги, що розгляд справи здійснювався тривалий час та у різних складах суду, а представник відповідача брав участь у справі майже з моменту її розгляду (з 01.11.2022), що свідчить про наявність відповідного обсягу виконаної роботи, пов`язаної не лише з безпосередньою участю в судових засіданнях, а й із підготовкою до них, ознайомленням із матеріалами справи та виконанням інших процесуальних дій.
З матеріалів справи підтверджується, що представник відповідача адвокат Коваленко Р.А. брав участь у 19 судових засіданнях, з яких 11 відбулися у складі судді Прасолова В.М., та 8 – у складі судді Євтушенка О.І., що свідчить про фактичне здійснення правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи. 
Водночас, оцінюючи зазначені вище заперечення позивача ОСОБА_3 проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначених нею у заяві від 16.01.2026 та письмових запереченнях від 06.03.2026, суд вважає їх безпідставними та недовденими. 
Так, формальні недоліки, зазначені позивачем ОСОБА_3 , зокрема у копіях документів, актах виконаних робіт та договорі про надання правничої допомоги, не спростовують факт надання правничої допомоги адвокатом Коваленком Р.А. - відповідачу ОСОБА_1 та обсяг виконаних робіт, а тому не є підставою для відмови у задоволенні заяви відповідача. 
Водночас, суд частково враховує аргументи позивача ОСОБА_3 щодо надмірності заявлених витрат, виходячи з принципів розумності та співмірності витрат із обсягом наданих послуг та значенням справи для сторін, враховуючи фінансові можливості позивача та практику застосування норм ЦПК України щодо розподілу судових витрат, а відтак приходить до висновку, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є дещо завищеною.
З огляду на зазначене, суд вважає за доцільне частково задовольнити заяву представника відповідача ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу, зменшивши загальну суму витрат на 5 000,00 грн. та залишивши до стягнення з позивача на користь відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000,00 грн., які є розумними з урахуванням зазначених вище висновків.
Керуючись ст.ст.133, 135, 137, 141-142, 246, 258-259, 263-265, 268, 270, 273, 354-355 ЦПК України суд, -
УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 – Коваленка Романа Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у цивільній справі №214/2699/22 за позовною заявою ОСОБА_3 та її представника – ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_5 , про відшкодування збитків у розмірі вартості майна, відшкодування моральної шкоди – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 24 000 (двадцять чотири тисячі) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу.
В іншій чатині заяви – відмовити. 

Додаткове рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інн НОМЕР_3 , остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 . 

Рішення складено о 08:45 год. 23 квітня 2026 року після оголошеної перерви у судовому засіданні 20.04.2026.

Суддя О.І. Євтушенко