Справа № 276/868/25
Провадження по справі №2/276/17/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2026 року селище Хорошів
Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді Збаражського А.М., 
з участю: секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.,
позивача (відповідача за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
представника ОСОБА_1 - адвоката Денисенко В.М.,
відповідача (позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
представника ОСОБА_2 - адвоката Лук`янець Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Житомирської міської ради, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною і визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Житомирської міської ради,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_2 . 
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вона має спільну дитину - сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач протягом останніх пів року, у зв`язку з постійними непорозуміннями, проживає окремо, не піклується про сина, про його фізичний та емоційний розвиток, не цікавиться здоров`ям дитини, не відвідує з ним лікарів, не займається його утриманням, хоча має таку змогу. Позивач стверджує, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а тому наявні підстави для позбавлення його батьківських прав.
Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 10 червня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 
07.07.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідач зазначив, що він та ОСОБА_1 у період із жовтня 2022 року по грудень 2024 року проживали однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_2 . В кінці грудня 2024 року сторони припинили спільне проживання. Син проживає разом з матір`ю. Також ОСОБА_2 повідомив, що по квітень 2025 року надавав кошти на утримання сина, купував одяг, продукти дитячого харчування, та інші речі, необхідні для повноцінного розвитку дитини. Проте, протягом останнього часу позивач чинить йому перешкоди у побаченні з дитиною, забороняє зустрічі. У зв`язку з цим він звертався в поліцію щодо неправомірних дій ОСОБА_3 , а також до органу опіки та піклування Житомирської міської ради із заявою про встановлення порядку участі у вихованні дитини. Припинення спільного проживання з ОСОБА_1 жодним чином не вплинуло на його відношення до дитини. Крім того, ще до квітня місця 2025 року мати дитини не заперечувала проти того, щоб він забирав сина до свого помешкання задля проведення спільного часу та спілкування з ним. Також, йому достеменно відомо, що дитина має захворювання, саме тому він по квітень 2025 року возив дитину з матір`ю до лікарів. Відповідач наголошує, що має міцні батьківські почуття до сина, бажає і надалі бачитись з ним, дбати про нього, надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_2 просить відмовити у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо позбавлення його батьківських прав.
07.07.2025 ОСОБА_2 пред`явив зустрічний позов доОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною і визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. У зустрічному позові викладені такі ж обставини, що й у відзиві на позовну заяву. З урахуванням уточнюючих позовних вимог ОСОБА_2 просить визначити йому способи його участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: через один день в будь-який час, протягом 6 годин підряд на день, враховуючи режим дня дитини та режим роботи батька за місцем проживання батька в с. Топорище Житомирського району Житомирської області без присутності матері дитини; з 10.00 год. кожної другої та четвертої суботи місяця до 18.00 год кожної другої та четвертої неділі місяця за місцем проживання батька в с. Топорище Житомирського району Житомирської області без присутності матері дитини; встановлення можливості привітання батьком дитини з днем народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 2026, за місцем проживання дитини в м. Житомирі у присутності матері дитини. Такий порядок визначити до досягнення дитиною 6 років з наступним переглядом способів участі. Зобов`язати матір дитини ОСОБА_1 повідомляти батька дитини ОСОБА_2 про факт, термін від`їзду та місце перебування дитини за межі населеного пункту проживання дитини місті Житомира. Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; судові витрати покласти на позивача.
14.07.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, де ОСОБА_1 зазначила, що вона пропонувала батьку дитини ОСОБА_2 забирати їх спільного сина на добу або навіть дві доби, однак, ОСОБА_2 не виявлав бажання бачитись з дитиною. Перешкод у спілкуванні з дитиною нею не чиниться. Разом з тим, ОСОБА_2 в присутності як малолітнього сина так і в присутності її малолітніх дітей від попереднього шлюбу ображає її нецензурно та здійснює моральний і фізичний вплив на її дітей від попереднього шлюбу. Щодо фінансового утримання їх спільного сина, то ОСОБА_2 ніякої допомоги не надавав, а всі платежі, які він додав до відзиву на позовну заяву являються його донатами на ЗСУ.
19.08.2026 ОСОБА_2 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, де вказано, що ОСОБА_2 надав переконливі докази своєї активної участі у житті дитини, висловив бажання про встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною більше однієї доби кожної другої та четвертої суботи місяця. Щодо звинувачень позивача у моральному та фізичному тиску на її адресу та її дітей від попереднього шлюбу, то належних доказів не надано. Долучена копія протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.07.2025 та про подію, яка ніби сталась ще у липні 2024 року, як доказ виникла уже після відкриття провадження у справі, що вказує на умисний характер дій позивача на штучне створення доказової бази проти відповідача. Відповідач за первісним позовом здійснював перерахування коштів на особистий рахунок позивача виключно для потреб їх дитини, а не на рахунок благодійної операції. Будинок, за адресою АДРЕСА_1 є фактичним місцем проживання батька дитини та місцем його реєстрації. Скріншот із мобільного застосунку про отримання ОСОБА_1 коштів у сумі 15501,50 грн, фотокопії двох фіскальних чеків на суму 1734 та 347 грн та інших двох документів, копія рукописного тексту від 12.07.2025. є неналежними доказами. Окрім цього, зазначені копії письмових доказів, додані після відкриття провадження у справі є такими, подані із пропуском встановленого процесуальним законом строку.
Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 09 вересня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду справи по суті.
Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 (відповідач за зустрічним позовом) позов про позбавлення батьківських прав підтримала та пояснила, що ОСОБА_2 не надавав їй жодної допомоги під час її вагітності та пологів. Кошти їй позичали друзі, від яких і була підтримка. ОСОБА_2 не приходив провідати її з сином у лікарні. Дитина потребувала штучного годування. Лише через 3 місяці приїхав відповідач, щоб побачити сина ОСОБА_5 . Умови проживання відповідача - неналежні, останній живе на фермі. З відповідачем там проживала близько 2-х місяців. ОСОБА_2 ображав її нецензурними словами, серед ночі вигнав з дому її з сином, якому було 4 місяці, викинув їх речі, після чого її та дитину забрала в Житомир дочка. Наразі позивач з сином ОСОБА_5 проживає в м. Житомирі. Відповідач не цікавиться життям сина, не підтримує фінансово, хоча знає про його захворювання, жодної допомоги не пропонував. До звернення з позовною заявою провідував сина до 4-х разів. Вона самостійно займається лікуванням сина ОСОБА_5 , возила його в м. Київ на операцію, на що кошти відповідач не надав. Позивач заблокувала в телефоні контактний телефон відповідача, тому він підтримує зв`язок з її дочкою. Щодо зустрічної позовної заяви - ОСОБА_1 просила відмовити у задоволенні в повному обсязі.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Денисенко В.М., в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримала з підстав, наведених у позові та відповіді на відзив, просила їх задовольнити. Проти зустрічних позовних вимог заперечила.
Відповідач ОСОБА_2 (позивач за зустрічним позовом) в судовому засіданні пояснив, що познайомився з ОСОБА_1 під час війни, почали проживати разом, однак виникали певні непорозуміння. На наступний день після народження сина він привіз до пологового будинку для позивачки квіти, проте, через тривогу не зміг з нею побачитись, тому поїхав додому. Після цього, ОСОБА_1 відправила йому повідомлення, що не хоче його бачити. Однак, він цікавився сином, знав про його проблеми зі здоров`ям. Лікарі призначили дитині масаж та плавання в басейні. Зазначив, що оплачував лікувальний масаж для дитини, за його кошти, або його автомобілем, сина возили до басейну. Контакт з дитиною підтримував. Він неодноразово перераховував кошти на рахунок позивача, проте, остання використовувала їх на волонтерство. Також надавав ОСОБА_1 готівкові кошти, однак, докази такої передачі не збирав. Заперечив твердження позивача, що він вигнав її з дому. Зазначив, що 07, 09 та 17 листопада 2025 їздив до дитини в лікарню в м. Київ, спілкувався з лікарем, цікавився станом здоров`я сина, проте, до реанімації його не допускали.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Лук`янець Л.О. в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечила та просила задовольнити зустрічний позов з підстав, наведених у ньому.
Представники третіх осіб подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, підтримавши висновки, які затверджені виконавчим комітетом Житомирської міської ради.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).
Встановлені судом обставини
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та копія витягу з реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.сп. 26, 52).
Як слідує із консультаційних висновків педіатра, дитячого невролога, спеціалістів, ультразвукових досліджень, ехокардіологічних обстежень за 2024-2025 роки, дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має вроджене захворювання серця, потребує подальшого лікування та обстеження ( а.с.13-24).
Згідно копії талону-повідомлення Єдиного обліку №10808 від 30.05.2025, зареєстрована заява ОСОБА_2 , про те що, 30.05.2025 о 10:56 за адресою: АДРЕСА_2 , заявник ОСОБА_2 повідомив, що на даний час його колишня співмешканка вчиняє психологічне насильство, а саме забороняє бачитися з дитиною ( а.с.53).
06.05.2025 року ОСОБА_2 звернувся до органу опіки та піклування Житомирської міської ради із заявою про встановлення порядку участі у вихованні дитини, оскільки матір ОСОБА_4 перешкоджає йому бачитись із сином та спілкуватись з ним. (а.сп.54).
Виконавчим комітетом Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, ОСОБА_2 було повідомлено, що розгляд його заяви відкладено до прийняття рішення суду по справі №276/868/25 ( а.с.55).
Згідно з копією акту оцінки потреб сім`ї/особи №50 від 13.06.2025, виданого КУ «Центр надання соціальних послуг» Хорошівської селищної ради, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає в АДРЕСА_1 , веде здоровий спосіб життя, на даний час розлучений, проживає у власному будинку, має постійну роботу. На момент відвідування в будинку задовільні умови проживання, дотримується санітарно-гігієнічних норм ( а.с.56-59).
Відповідно до копії висновку оцінки потреб сім`ї від 13.06.2025, зі слів ОСОБА_2 , його колишня дружина перешкоджає спілкуванню з дитиною, не дає можливості проводити дозвілля з дитиною ( а.с.60-61).
Із копії акту обстеження умов проживання від 13.06.2025 року слідує, що в будинку АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_2 , умови проживання - комфортні, створені умови для виховання та розвитку дитини, її сну, відпочинку, гри, проведення дозвілля, в наявності дитячі речі та іграшки. Батько ОСОБА_2 має бажання та можливість брати участь у вихованні, догляді, спілкуванні та утриманні малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.62).
Згідно з довідкою-характеристикою Хорошівської селищної ради №566 від 13.06.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання на території Топорищенського старостинського округу заяв та скарг на недостойну поведінку ОСОБА_2 не надходило, характеризується позитивно, користується авторитетом серед колективу, поведінка в громадських місцях та вдома добра. Має спокійний врівноважений характер, компрометуючих матеріалів не має ( а.с.63).
У період з січня по квітень 2025 року ОСОБА_2 переказував ОСОБА_1 на картковий рахунок кошти, а саме: 11.01.2025 - 5025,13 грн, 16.02.2025 - 2010,05 грн, 27.02.2025 - 2010,05 грн, 03.03.2025 - 1005,03 грн, 06.03.2025 - 1005,03 грн, 13.03.2025 - 2010,05 грн, 30.03.2025 - 1005,03 грн, 28.04.2025 - 5025,13 грн. Вказане підтверджується відповідними копіями платіжних інструкцій (а.сп.69-77). 
Відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №1360 від 01.10.2025, затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки присутній на засіданні батько дитини ОСОБА_2 повідомив, що він категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, з часу народження та до квітня 2025 року він постійно бачився з сином, піклувався про стан його здоров`я, допомагав матеріально та забезпечував дитину всім необхідним, у подальшому готовий взяти на себе всі витрати, пов`язані з утриманням дитини ( а.с.213-214).
Згідно з висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради від 01.10.2025 №1358, органу опіки та піклування вважає за доцільне визначити ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : спілкування кожної другої та четвертої суботи місця з 10.00 год. до 13.00 год у присутності матері на нейтральній території ( а.с.217-218, 222).
Долучені відповідачем до матеріалів справи скріншоти повідомлень з мобільного телефону, а також квитанція про придбання одягу і взуття, суд не оцінює як докази та визнає їх неналежними доказами, оскільки вони не містять ідентифікуючих даних щодо учасників листування та продукції (відповідно).
Згідно копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 також є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.231-232).
Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору ФОП ОСОБА_1 за період з січня 2025 по серпень 2025 нараховано 8230 грн, виплачено 7230 грн (229-230).
Згідно з копією квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 22.08.2025, ОСОБА_8 29.05.2024 перерахувала на рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 15501,50 грн ( а.с.235).
Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 з 11.04.2022 року є директором Благодійної організації «Благодійний Фонд «Валькірія» ( а.с.128-130).
Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11.07.2025 року слідує, що ОСОБА_1 звернулася до Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області із заявою про те, що її співмешканець ОСОБА_2 побив її синів від першого шлюбу ( а.с.131-132).
Суд визнає неналежними доказами та такими, що не підлягають оцінці, оскільки не містять інформації щодо предмету доказування у даній справі, наступні документи, надані позивачем за первісним позовом: копії заяви, посвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. від 13.12.2023 року, за якою ОСОБА_9 відмовився від батьківських прав на свого малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та дає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно дитини; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень від 18.08.2025 та інформацію про справу №278/6200/24 щодо позбавлення ОСОБА_9 батьківських прав відносно синів; Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6809 КП «Лікарня №2 ім. В.П.Павлусенка», ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 перебував на лікуванні в КП «Лікарня №2 ім. В.П.Павлусенка» з 29.09.2025 по 06.10.2025.
Крім цього, судом не враховується як доказ письмові пояснення гр. ОСОБА_8 , які не є джерелом доказів в силу положень ст.. 76 ЦПК України. Водночас, суд зазначає, що вказана особа була допитана в судовому засіданні в якості свідка.
Допитаний як свідок ОСОБА_7 надав показання, згідно яких він протягом останнього року проживає в м. Житомирі разом з матір`ю ОСОБА_1 і братами: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_5 . За цей час ОСОБА_2 лише кілька разів (приблизно п`ять) провідував їх, привозив фрукти. Раніше, в період спільного проживання з відповідачем ОСОБА_2 , останній застосовував до нього насильство: погрожував, замахувався сокирою, бив кулаками за те, що вкрав річ. Одразу не розповідав, так як ОСОБА_2 йому це заборонив. Він боїться відповідача.
Свідок ОСОБА_6 суду повідомив, що є сином ОСОБА_1 , на даний час проживає в м. Житомирі разом з нею та меншими братами. Раніше, незначний проміжок часу, проживав у с. Топорище разом з ОСОБА_2 . Проте, переїхали до м. Житомира, оскільки ОСОБА_2 вигнав матір з будинку, ображав її нецензурними словами, кричав на неї. Останній не надавав кошти. Також повідомив, що відповідач ОСОБА_2 застосував до нього фізичну силу, а саме брав за руку та душив його. Про даний випадок раніше матері не розповідав, а повідомив про це лише декілька місяців тому. Крім цього, зазначив, що коли народився брат ОСОБА_5 , то його батько не відвідував його, на виписку з лікарні не приїхав. Після цього прийшов всього 1 раз на 10 хвилин. Не бачив щоб мати забороняла відповідачу бачитись з меншим братом ОСОБА_5 . 
Свідок ОСОБА_12 , син ОСОБА_1 , суду повідомив, що за час спільного проживання з ОСОБА_2 в с. Топорище останній негативно до них відносився, виганяв маму з дому, забирав речі брата ОСОБА_5 і викидав їх у сміттєвий бак. Брат ОСОБА_11 скаржився, що ОСОБА_2 до нього застосовував фізичну силу: душив та брав за руки, після чого у брата були синці. Одразу після народження ОСОБА_5 його батько на виписку в лікарню не приїхав, не провідував його. Пам`ятає, що відповідач лише 1 раз приїхав до сина ОСОБА_5 та почав знімати відео на телефон, після чого поїхав. Мати не перешкоджає відповідачу бачитись з сином, проте, ОСОБА_2 не відвідує його, не передає речі для нього.
Свідок ОСОБА_8 надала суду показання, згідно з якими вона перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_1 , часто відвідує її за місцем проживання. Повідомила, що у період вагітності ОСОБА_1 відносини між сторонами погіршились, позивач сама була змушена забезпечувати себе та сім`ю. Свідок позичала їй кошти на пологи (близько 15 тисяч гривень), а також на дитячий візок (8 тисяч гривень), які згодом були їй повернуті. ОСОБА_1 намагалась налагодити стосунки з ОСОБА_2 , проте, взимку 2025 року сторони розійшлися та позивач сама виховує та утримує сина ОСОБА_5 . Свідок не бачила, щоб ОСОБА_2 систематично відвідував сина (був лише один такий випадок - восени), забезпечував його матеріально. Також зазначила, що ОСОБА_1 займає посаду директора благодійного фонду. Кошти, що надавались ОСОБА_2 спрямовувались на благодійність.
Свідок ОСОБА_13 суду повідомила, що постійно спілкувалась з позивачем після народження її сина ОСОБА_5 , допомагала глядіти дитину, починаючи з лютого 2025 року. ОСОБА_5 часто хворів. У березні 2025 року, під час хвороби ОСОБА_5 , його провідав батько ОСОБА_2 , останній трохи погрався з дитиною носив його на руках, син не хотів йти з рук батька. Ця зустріч тривала приблизно 30 хвилин. Відповідач казав, що буде приїжджати надалі, однак, більше не з`являвся. Свідок не бачила, щоб відповідач щось передавав для сина. Дитину до лікарні возила саме його мати. 
Допитаний як свідок ОСОБА_14 , який є хресним батьком ОСОБА_5 , в судовому засіданні надав показання, відповідно до яких він після хрещення дитини, кілька разів був за місцем проживання ОСОБА_2 та бачив там його сина ОСОБА_5 . Взимку між сторонами були нормальні відносини. Свідок зазначив, що знає ОСОБА_2 приблизно 15 років, наразі перебуває у трудових відносинах з підприємством, де відповідач займає посаду директора. ОСОБА_2 нормально ставиться до своїх дітей.
Свідок ОСОБА_15 , мати відповідача ОСОБА_2 , повідомила, що ОСОБА_2 був дуже радий у зв`язку з народженням сина ОСОБА_5 , надсилав їй фотознімки з дитиною. Особисто вона дізналась про внука вже після його народження. Бачила його всього 3 чи 4 рази. Відповідач повідомляв їй, що внук ОСОБА_5 має захворювання. ОСОБА_2 забирав сина ОСОБА_5 до місця свого проживання, в АДРЕСА_1 . Там створені всі умови для проживання. З іншими внуками у відповідача склались гарні відносини, доглядає їх та допомагає матеріально. Ніколи ОСОБА_2 не застосовував насильство до дітей та до інших осіб. Він хоче бачити сина ОСОБА_5 та займатись його доглядом. Знає, що відповідач раніше купував дитячі іграшки, одяг та дитяче ліжко для його сина ОСОБА_5 . Також зазначила, що обстеження умов проживання ОСОБА_2 відбувалось за місцем його постійного проживання.
Вирішуючи питання щодо первісного позову про позбавлення батьківських прав, суд враховує наступне. 
Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частини 2 статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно вимог частин 1, 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Частиною 4 статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до вимог статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. 
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
З аналізу вказаної статті, суд вважає, що зазначені підстави є вичерпними та позбавлення батьківських прав є правом, а не обов`язком суду.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.
При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько (мати) ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Крім того, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54).
Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100).
У п.п. 47-49 справи «Савіни проти України» (№ 39948/06 від 18 грудня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказує, що право батьків і дітей бути поряд одне з одним становить основоположний складник сімейного життя, а розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Крім того, у даному рішенні Судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У ході судового розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконує на належному рівні своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, що виражається, зокрема, у тому, що він лише кілька разів відвідував сина ОСОБА_5 , з часу їх окремого проживання, не спілкується з ним в необхідній мірі, недостатньо матеріально забезпечує його основні життєві потреби, не приділяє належної уваги лікуванню дитини, яка має вроджене захворювання. Вказане підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 . Також, в матеріалах справи відсутні докази належного та систематичного матеріального утримання сина ОСОБА_5 . 
Водночас, матеріали справи не містять доказів притягнення відповідача до відповідальності за невиконання батьківських прав відносно його дитини, або жорстокого поводження з сином ОСОБА_5 , ведення аморального способу життя, що ОСОБА_2 засуджений за вчинення умисного злочину щодо дитини. 
У свою чергу, згідно досліджених письмових доказів, ОСОБА_2 звертався до правоохоронного органу та органу опіки та піклування стосовно перешкоджання матері ОСОБА_4 бачитись та спілкуватись йому з сином. У громаді за місцем свого проживання відповідач характеризується з позитивної сторони та має належні умови для проживання з ним дитини. 
Відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №1360 від 01.10.2025, затверджено висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. За змістом цього висновку, батько дитини ОСОБА_2 категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, зазначивши, що з часу народження та до квітня 2025 року він постійно бачився з сином, піклувався про стан його здоров`я, допомагав матеріально та забезпечував дитину всім необхідним, у подальшому готовий взяти на себе всі витрати, пов`язані з утриманням дитини.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відносно відповідача не може бути застосовано винятковий захів впливу - позбавлення батьківських прав відносно сина. Окрім того, позбавлення батьківських прав відповідача не сприятиме реалізації якнайкращих інтересів дитини.
З урахуванням зазначеного, у задоволенні первісного позову слід відмовити.
Щодо пред`явленого зустрічного позову  ОСОБА_2  до  ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною і визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства`дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно ст.і 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.
У судовому засіданні встановлено, що між сторонами існують тривалі напружені конфліктні відносини, які носять особистий характер, що призвело до того, що вони між собою особисто майже не спілкуються, висловлюють взаємні образи та звинувачуючи одне одного в недотриманні порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та створенні перешкод у побаченні із дитиною і така ситуація не дає можливості мирним шляхом вирішити питання порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку. 
Дані конфліктні відносини вочевидь не сприяють батьку малолітнього ОСОБА_5 у реалізації можливості регулярно спілкуватися з дитиною та брати участь у його вихованні. Факт наявності конфлікту сторони не заперечували, проте жодних обставин, які б свідчили про негативний вплив батька відносно своєї дитини, судом не встановлено. 
Той факт, що відповідачкою чиняться певні перешкоди у спілкуванні батька з дитиною, викликані особистими неприязними відносинами сторін, знайшов своє підтвердження під час розгляду справи та був підтверджений належними письмовими доказами, відеозаписом, поясненнями позивача за зустрічним позовом.
Разом з тим, активна поведінка батька, а саме: звернення до органу опіки та піклування задля вирішення спору, звернення до правоохоронного органу через перешкоджання у побаченнях з сином, а також звернення до суду з даним позовом, свідчить про те, що незважаючи на те, що сторони припинили сімейні відносини, не проживають разом, мають досить напружені стосунки між собою, відповідач має намір та бажання спілкуватися зі своїм сином, брати участь у його вихованні та житті, на що має право та обов`язок на рівні з матір`ю.
Перешкоджання позивачеві у спілкуванні з дитиною з боку відповідача беззаперечно порушують його права в частині рівності таких прав на участь у вихованні сина та спілкуванні з ним, а тому позовні вимоги в частині зобов`язання позивача не чинити таких перешкод підлягають до задоволення.
Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача ОСОБА_2 у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а й буде відповідати інтересам дитини.
Суд наголошує, що для дитини вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останньої, що батьками, як встановлено судом, не здійснюється. Суд звертає увагу сторін на те, що саме батьки несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини, та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб в їх дитини виникало прагнення бути як із мамою, так і з батьком.
Відповідно до наданих позивачем ОСОБА_2 характеристик за місцем проживання, він характеризується з позитивної сторони, скарг на нього не надходило.
Також, суд враховує стан здоров`я малолітнього ОСОБА_4 , який має вроджене захворювання, проте надані медичні документи не свідчать про неможливість зустрічі дитини з батьком або необхідність мінімального контакту з ним або що виникнення вказаних хвороб є наслідком дій чи поведінки позивача. 
Як зазначено вище, ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві просить визначити йому способи його участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: через один день в будь-який час, протягом 6 годин підряд на день, враховуючи режим дня дитини та режим роботи батька за місцем проживання батька в с. Топорище Житомирського району Житомирської області без присутності матері дитини; з 10.00 год. кожної другої та четвертої суботи місяця до 18.00 год кожної другої та четвертої неділі місяця за місцем проживання батька в с. Топорище Житомирського району Житомирської області без присутності матері дитини; встановлення можливості привітання батьком дитини з днем народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 2026, за місцем проживання дитини в м. Житомирі у присутності матері дитини. Такий порядок визначити до досягнення дитиною 6 років з наступним переглядом способів участі. Зобов`язати матір дитини ОСОБА_1 повідомляти батька дитини ОСОБА_2 про факт, термін від`їзду та місце перебування дитини за межі населеного пункту проживання дитини місті Житомира. Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради від 01.10.2025 №1358, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити ОСОБА_2 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : спілкування кожної другої та четвертої суботи місця з 10.00 год. до 13.00 год у присутності матері на нейтральній території.
Суд вцілому погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо необхідності забезпечення присутності матері при спілкуванні з дитиною, з огляду на тривалу відсутність побачень позивача з сином та вік останнього. Проте, не погоджується з періодичністю побачень - двічі на місяць, по три години, оскільки дитина швидко росте і змінюється та у ранньому віці у дитини формується психо-емоційна прив`язаність до близьких осіб. Запропонований органом опіки графік побачень 6 годин на місяць не дасть можливість встановити тісний емоційний контакт дитини з батьком.
При цьому суд враховує наступні критерії, що мають значення в даній ситуації: 1) малолітній вік дитини (1 рік і 8 місяців), 2) необхідність проходження певного періоду часу для адаптації дитини до батька; 3) вразливий психологічний стан малолітньої дитини, на який значний вплив мають такі чинники як: одне і теж оточення, звичний режим дня, відхід до сну в один і той саме час, гігієнічні процедури, певні сформовані звички, що сприяють нормальному відпочинку і відомі лише матері.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне встановити порядок участі батька у спілкуванні з сином наступним чином:
спілкування кожної другої, четвертої суботи та першої, третьої неділі місяця з 10.00 год. до 13.00 год. дня у присутності матері за місцем проживання дитини або, за домовленістю сторін, на нейтральній території.
Крім того, суд вважає за доцільне встановлення можливості привітання батьком дитини з днем народження дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 2026, за місцем проживання дитини в м. Житомирі у присутності матері дитини. Зазначений порядок слід визначити до досягнення дитиною 6 років з наступним переглядом способів участі. 
При цьому, з огляду на вік дитини, прив`язаність до матері та звичних умов проживання, суд вважає такою що не відповідатиме найкращим інтересам дитини встановлення побачень: через один день в будь-який час, протягом 6 годин підряд на день, враховуючи режим дня дитини та режим роботи батька за місцем проживання батька в с. Топорище Житомирського району Житомирської області без присутності матері дитини.
Також не підлягає задоволенню вимога позивача ОСОБА_2 щодо зобов`язання матері дитини ОСОБА_1 повідомляти батька дитини ОСОБА_2 про факт, термін від`їзду та місце перебування дитини за межі населеного пункту проживання дитини. Так, вже визначено конкретні дні та години, коли матір`ю має бути забезпечено безперешкодна участь батька у спілкуванні з дитиною.
Відтак, позовні вимоги зустрічного позову підлягають частковому задоволенню. У решті вимог - слід відмовити.
Керуючись ст. 2, 10, 76-82, 89, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - відмовити.
Зустрічний позовов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною і визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - задоволити частково.
Визначити ОСОБА_2 способи його участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином: 
спілкування кожної другої, четвертої суботи та першої, третьої неділі місяця з 10.00 год. до 13.00 год. дня у присутності матері за місцем проживання дитини або, за домовленістю сторін, на нейтральній території;
встановлення можливості привітання батьком ОСОБА_2 з днем народження дитини ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 2026 року, за місцем проживання дитини в м. Житомирі у присутності матері дитини. 
Такий порядок визначити до досягнення дитиною 6 років з наступним переглядом способів участі. 
Зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2  у спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні решти вимог зустрічного позову - відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи
Позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Житомирської міської ради, місцезнаходження: м. Житомир, майдан ім. С.П.Корольова, 4/2.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Житомирської міської ради, місцезнаходження: м. Житомир, майдан ім. С.П.Корольова, 4/2, код ЄДРПОУ 04053625.

Головуючий суддя:         А.М.Збаражський