ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
24 березня 2026 року
м. Харків
справа № 638/11454/25
провадження № 22-ц/818/1122/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Тичкової О.Ю.,
суддів: Маміної О.В., Мальованого Ю.М, 
за участю секретаря судового засіданняРиндіч О.Б.
учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 
відповідач – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2025 року у складі судді Зінченка О.В.-
в с т а н о в и в:
В червні 2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» ( надалі ТОВ) звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 340627598 від 19.05.2023 у розмірі 122464,50 грн. Одночасно просило стягнути судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.
Позов обґрунтований тим, що 19.05.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 340627598, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000 грн. Кредитний договір укладено з відповідачем у електронній формі, шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. Кредитодавець виконав умови кредитного договору та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 25000 грн шляхом перерахування на його банківську картку. Позивач набув право вимоги до відповідача внаслідок укладення низки договорів факторингу. Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору порушив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, що складає 122767,50 грн.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2025 року у задоволені позову ТОВ «ФК «ЕЙС» відмовлено.
Рішення обґрунтовано тим, що позивач не довів, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на час укладення договору факторингу від 28.11.2018 були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора. Тому ТОВ «Таліон Плюс» не набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 19.05.2023 та, відповідно, не могло передати таке право вимоги у подальшому. Таким чином позивач у даній справі ТОВ «ФК «ЕЙС» не набув та, як наслідок, не має права вимоги до відповідача.
Не погодившись з рішенням суду ТОВ «ФК «ЕЙС» подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем долучено до матеріалів усі докази на підтвердження факту укладення договору факторингу та передачі права вимоги за кредитним договором № 340627598 від 19.05.2023 від первісного кредитора до позивача. А саме: договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» та додаткові угоди до даного договору №19, №26, №27, №31, №32, що підтверджують перехід прав вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс». договором факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024 року про перехід права вимоги до ТОВ «Онлайн Фінас» та договір факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2026 року про перехід права вимоги до позивача. Проте суд зазначеним доказам належної оцінки не надав та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що 19.05.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 340627598, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000 грн. Кредитний договір укладено з відповідачем у електронній формі, шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором MNV3B68B який введено 19.05.2023 о 13:05:54 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. (т.1 а.с.229-239)
Відповідно до умов кредитного договору передбачено п.2.1 Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 25000 грн 00 коп. (двадцять п`ять тисяч грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі – Правила).
Відповідно до п.2.3 Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 25000 грн 00 коп. (двадцять п`ять тисяч грн. нуль коп.) одразу після укладення Договору, орієнтовна дата повернення якого 02.06.2023 р.
Відповідно до п.3.1. 3.1. Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 14 (чотирнадцять) днів від дати отримання Позичальником першого Траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого Траншу за Договором.
Відповідно до п.7.1. На момент укладення цього Договору, Сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 02.06.2023, а саме протягом 14 (чотирнадцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. 
п.7.2. Основна сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: 
7.2.1. закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; 
7.2.2. дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2., або п. 9.1.1.7., або п. 9.2.1.5. Договору.
Відповідно до 7.3.2. після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно.
Відповідно до 11.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання
Відповідно до п.8.3. Протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом визначають наступним чином: За період від дати видачі Кредиту до 02.06.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 244,550 (двісті сорок чотири цілих п`ятдесят п`ять сотих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,670 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі – Дисконтна процентна ставка) У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 02.06.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 614,800 (шістсот чотирнадцять цілих вісім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,680 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі – Індивідуальна процента ставка). 
8.4. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним.
Згідно платіжного доручення№ 067615b3-dc0a-4c0c-8d39-cecaaa7e82dc від 19.05.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 25000,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 отримувач коштів ОСОБА_1 .(т.1а.с.207)
Згідно даних листа АТ «Універсал Банк» за від 27.06.2025, відповідно до якого на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_2 на яку згідно платіжного доручення 067615b3-dc0a-4c0c-8d39-cecaaa7e82dc було з 19.05.2023 по 24.05.2023 надійшло зарахування коштів у сумі 25000,00 грн. (т.1 а.с.190)
Відповідно до виписки про рух коштів по кртці від 26.06.2025 року вбачається що 19.05.2023 о 13:06:00 надійшло зарахування коштів у сумі 25000,00 грн(т.1 а.с.191)
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01.
Пунктом 2.1 договору факторингу передбачено, що клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п.п.1.3 Договору «право вимоги» - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Пунктом 1.2 Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору).
Договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1 Договору).
Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2).
28.11.2019 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №19 від 28.11.2019 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 що продовжила строк договору до 31.12.2020 року.
31.12.2020 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.
31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.
31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року.
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 247 від 05.09.2023 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача на загальну суму 60 187,50 грн.
Відповідно да акту звірки від 31.12.2023 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 сторони підтверджують що станом на 31.12.2023 року Фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимог за Реєстром прав вимоги № 247 від 05.09.2023 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року.
27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01 відповідно до п.8.2 якого строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору, та закінчується 31 грудня 2024 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Предметом цього Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку (п. 4.1,4.2 договору)
Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до Договору: факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн" Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 122767,50 грн.
Відповідно до платіжної інструкції №6617 від 30.05.2024 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс» сплатило ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" 5 602 405, 52 грн за відступлення права вимоги згідно до Реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 року та договору факторингу № 27/0524-01 від 07.05.2024 року.
29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОФ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.
Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 122 767,50 грн.
Відповідно до платіжної інструкції №243 від 04.06.2025 ТОФ «ФК «ЕЙС» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 1 000 000, 00 грн за відступлення права вимоги згідно до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року.
Відповідно до платіжної інструкції №245 від 04.06.2025 ТОФ «ФК «ЕЙС» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 1 000 000, 00 грн за відступлення права вимоги згідно до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року.
Відповідно до платіжної інструкції №246 від 05.06.2025 ТОФ «ФК «ЕЙС» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 1 000 000, 00 грн за відступлення права вимоги згідно до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року.
Відповідно до платіжної інструкції №247 від 05.06.2025 ТОФ «ФК «ЕЙС» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 1 000 000, 00 грн за відступлення права вимоги згідно до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року.
Відповідно до платіжної інструкції №248 від 06.06.2025 ТОФ «ФК «ЕЙС» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 1 000 000, 00 грн за відступлення права вимоги згідно до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
В силу положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Враховуючи викладене колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку щодо підтвердження факту укладання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем кредитного договору №№ 340627598 від 19.05.2023 шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором MNV3B68B який введено 19.05.2023 о 13:05:54 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Суду не надано доказів на спростовування презумпції правомірності договору факторингу № 273 від 26.06.2024.
Враховуючи вище викладене судова колегія погоджується із доводами апеляційної скарги щодо переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача та вважає доведеним позивачем перехід прав вимог до відповідача за кредитним договором № 340627598 від 19.05.2023 оскільки це підтверджується наявними в матеріалах справами доказами.
Щодо розміру заборгованості колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У постанові Великої Палати ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 вказала, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.
Відповідно до п.2.3 Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 25000 грн 00 коп одразу після укладення Договору, орієнтовна дата повернення якого 02.06.2023 р.
Відповідно до п.3.1. 3.1. Позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 14 (чотирнадцять) днів від дати отримання 
Відповідно до 11.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 5 (п`яти) років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання
Відповідно до п.8.3. Протягом Дисконтного періоду кредитування зобов`язання Позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування Кредитом визначають наступним чином: За період від дати видачі Кредиту до 02.06.2023 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 244,550 (двісті сорок чотири цілих п`ятдесят п`ять сотих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,670 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі – Дисконтна процентна ставка) У разі якщо Позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 02.06.2023 р. проценти нараховуються за ставкою 614,800 (шістсот чотирнадцять цілих вісім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 1,680 відсотків в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (далі – Індивідуальна процента ставка). 
8.4. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним.
Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідно до пунктів кредитного договору позивач обґрунтовано нараховував проценти в межах строку, визначеного пунктів кредитного договору, що відображено у розрахунку заборгованості.
Відповідно розрахунків заборгованості ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 340627598 від 19.05.2023 вбачається, що станом на 04.09.2023 року заборгованість за тілом кредиту складає 25000,00 грн заборгованість за процентами 35178,50 грн. Також вбачається що відповідачем здійснювалось часткове погашення кредит: а саме 03.06.2023 року у сумі 2765,00 грн та 05.07.2023 року у сумі 13440,00 грн.
Відповідно розрахунків заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що станом на 27.05.2024 року заборгованість за тілом кредиту складає 25000,00 грн заборгованість за процентами 97767,50 грн.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 340627598 від 19.05.2023 вбачається, що станом на 05.06.2025 заборгованість за тілом кредиту складає 25000,00 грн заборгованість за процентами 97767,50 грн. Тобто ТОВ ФК ЕЙС не здійснював нарахування процентів передбачених у п.8.4 кредитного договору.
Отже, розмір нарахованих процентів за кредитним договором № 340627598 від 19.05.2023 повністю узгоджується із розрахунками заборгованості долученим позивачем до матеріалів справи та умовами кредитного договору.
Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано.
Тому колегія суддів вважає, що вказаний розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий узгоджується з умовами кредитного договору. Даних, що відповідач у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором погасив, матеріали справи не містять.
Оскільки, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягає задоволенню а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 340627598 від 19.05.2023 в розмірі 122 767,50 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову 2422,40 грн та апеляційної скарги 3633,60 грн а всього 6056,00 грн.
Згідно з ч. 1ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України).
Із положень ч.ч. 1-5 ст.137ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
В силу ч.ч. 2, 3, 8ст.141ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).
На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг).
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 року вбачається детальний опис виконаних адвокатом робіт та кількість часу витраченого на здійсння зазначених дій а саме: складання позовної заяви 2 години – 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи 2 години – 1000,00, підготовка адвокатського запиту 1 година – 500,00 грн, підготовка та подача клопотання про витребування доказів 1 година – 500,00. Всього витрачено часу – 6 годин та вартість виконаних робіт складає 7000,00 (т.1 а.с.242).
Дослідивши надані докази витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи повне задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 слід стягнути 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - задовольнити.
Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956) заборгованість за кредитним договором № 340627598 від 19.05.2023 в розмірі 122 767 (сто двадцять дві тисячі сімсот шістдесят сім) гривень 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956) судовий збір за подачу позову та апеляційної скарги у сумі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 00 коп
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (ЄДРПОУ 42986956) 7000 (сім тисяч) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:   О.Ю. Тичкова

Судді:    О.В. Маміна

Ю.М. Мальований