ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року	Львів	Справа № 607/22633/25 пров. № А/857/8309/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді - Мікули О. І.,
суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р., 
з участю секретаря судового засідання – Волчанського А. І., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року у справі №607/22633/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,-
суддя в першій інстанції – Ромазан В. В.,
дата ухвалення рішення – 21 січня 2026 року, 
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 21 січня 2026 року,

в с т а н о в и в:

Сабатюк Н. П. в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача- ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №61/1833 від 05 вересня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закрити провадження у справі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року у задоволенні позову відмовлено. 

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що він вчасно уточнив свої дані, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові, дату народження, РНОКПП, категорію обліку, адресу проживання, номер телефону, номер в системі Оберіг тощо, що підтверджується витягом даних Резерв+. Будь-яких повісток, розпоряджень та повідомлень, викликів про потребу своєї явки у ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК не отримував, жодних сповіщень про наявність оформленого на його ім`я поштового відправлення від працівників Укрпошта, не отримував. Зауважує, що йому не було вручено примірник протоколу про адміністративне правопорушення та його не ознайомлювали із матеріалами адміністративної справи. Також звертає увагу на те, що відповідачем під час винесення спірної постанови неналежним чином з`ясовано усі обставини справи, оскільки постанова містить дані про ОСОБА_2 , а не про нього. На думку апелянта, зазначені обставини свідчать про відсутність порушення ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а отже і про відсутність у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. З врахуванням наведеного просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача (апелянта) – Сабатюк Н. П. у судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 №61/1833 від 05 вересня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн.
Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вказаній постанові зазначено те, що « ..гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, а саме: не з`явився по виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження ВЛК. Відповідно до Закону України від 12.02.2025 про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», пункт 2 установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом, зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти СБУ – до центрального управління або регіональних органів СБУ, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
ОСОБА_1 здійснив адміністративне правопорушення в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 №30-3/2014 «Про часткову мобілізацію» (набрав чинності з дня опублікування в газеті «Голос України» від 18.04.2014 №49), який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VІІ та буде закінченим з прийняттям Президентом України відповідного рішення, щодо переведення всіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу), чим здійснив порушення вимог абзацу 5 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та підпунктів 1,2 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМ України №1487 від 30.12.2022.
Таким чином, відповідач у спірній постанові вважає, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Зазначена постанова не містить даних про отримання її позивачем, оскільки її було прийнято без участі позивача, який належним чином був повідомлений про розгляд справи, що підтверджено даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення. Спірну постанову було скеровано відповідачем на адресу реєстрації позивача ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом після її ухвалення та який повернувся у зв`язку у закінченням терміну зберігання.
Як вбачається зі змісту протоколу №60/2883 про адміністративне правопорушення від 23 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП у ньому, крім обставин зазначених у спірній постанові, вказано, що 23 серпня 2025 року гр. ОСОБА_1 близько 15 год. 15 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як такий, що перебуває в базі розшуку Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал НП України» за вчинення правопорушення за ст.210-1 КУпАП. Вказаний протокол про адміністративне правопорушення містить дані про те, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, права та обов`язки передбачені ст.268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 18.00 год. 05 вересня 2025 року у присутності свідків, які зазначені у ньому. Також вказано, що ОСОБА_1 відмовився від отримання другого примірника протоколу у присутності свідків.
Судом з`ясовано, що позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копією його військово-облікової картки до військового квитка № НОМЕР_1 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у військовий час. Також вказано, що ОСОБА_1 є порушником військового обліку з 02 серпня 2025 року.
Також, як вбачається із копії направлення від 25 серпня 2025 року №4688941, ОСОБА_1 направлено для визначення придатності до служби в десантно-штурмових військах, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті, підрозділах спеціального призначення, ВЛК відбудеться на базі закладу охорони здоров`я КНП «Тернопільська міська лікарня швидкої допомоги», дата початку медичного огляду 26 серпня 2025 року. Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №2025-0917-1246-4428-0 від 17 вересня 2025 року, ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнано придатним до військової служби.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП є законною, правомірною, винесеною у відповідності до норм чинного законодавства, а тому підстави для скасування такої постанови відсутні. 

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Ст.9 КУпАП передбачає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, в особі керівників, розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.210-1 КУпАП.
За змістом ст.245 КУпАП завданням в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приписами ст.251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №30/2883 від 23 серпня 2025 року вбачається, що 23 серпня 2025 року гр. ОСОБА_1 близько 15 год. 15 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як такий, що перебуває в базі розшуку Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал НП України» за вчинення правопорушення за ст.210-1 КУпАП. 
У вищевказаному протоколі міститься інформація про те, що ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст.63 Конституції України, права та обов`язки передбачені ст.268 КУпАП та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 18.00 год. 05 вересня 2025 року, у присутності свідків, які зазначені у ньому. Крім того, здійснено відмітку про те, що ОСОБА_1 відмовився від отримання другого примірника протоколу у присутності свідків (а.с.43-45).
Зі змісту копії військово-облікової картки ОСОБА_1 до військового квитка № НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , є непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у військовий час. Також зазначено, що ОСОБА_1 є порушником військового обліку з 02 серпня 2025 року.
Також, як вбачається із копії направлення від 25 серпня 2025 року №4688941, ОСОБА_1 направлено для визначення придатності до служби в десантно-штурмових військах, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті, підрозділах спеціального призначення, ВЛК відбудеться на базі закладу охорони здоров`я КНП «Тернопільська міська лікарня швидкої допомоги», дата початку медичного огляду 26 серпня 2025 року. 
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-0917-1246-4428-0 від 17 вересня 2025 року ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнано придатним до військової служби.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 майор ОСОБА_3 05 вересня 2025 року прийнято постанову про адміністративне правопорушення №31/1833, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що позивач порушив вимоги абз.5 ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та підпунктів 1,2 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних» (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою КМ України №1487 від 30.12.2022 в умовах особливого періоду, тобто вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с.53-54).
Згідно зі ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Згідно зі ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За змістом ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані:
з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;
проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
За змістом ч.2 розділу ІІ «Прикінцевих і перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 №3621-ІХ громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Як вбачається з матеріалів справи, громадянин ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатним до військової служби до набрання чинності вказаним Законом «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» від 21.03.2024 №3621-ІХ, що підтверджено копією його облікової картки, при цьому, у строк до 05 червня 2025 року не звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 або через електронний кабінет призовника з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, а пройшов таку комісію лише 17 вересня 2025 року, тому доводи апелянта про те, що він на час складення постанови мав відстрочку від призову на військову службу, у спірних правовідносинах, не приймаються до уваги. 
Колегія суддів завважує, що з 05 червня 2025 року позивач мав звернутися до відповідача з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, однак такого звернення не здійснив.
Таким чином, наведені вище обставини підтверджують факт невиконання обов`язку, визначеного у ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", за що позивача притягнуто до відповідальності.
При цьому, наявність такої обставини як перебування на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 не є обставиною, що дає право призовниками, військовозобов`язаними, резервістами в особливий період порушувати правила військового обліку. 
Щодо доводів апелянта про те, що жодних сповіщень про наявність оформленого на його ім`я поштового відправлення від працівників Укрпошта, не отримував, то колегія суддів не приймає такі до уваги, оскільки матеріалами справи стверджується, що рекомендований лист зі штриховим ідентифікатором №4602700096852, який був адресований ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , повернувся за закінченням терміну зберігання, що свідчить про дотримання Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. №270 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071) (а.с.56-57).

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем поставленого йому у вину адміністративного правопорушення, а тому постанова №31/1833 від 05 вересня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 про накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 17000,00 гривень є правомірною та підстави для її скасування відсутні.
Крім того, колегія суддів не приймає до уваги покликання апелянта на те, що відповідачем під час винесення спірної постанови неналежним чином з`ясовано усі обставини справи, так як постанова містить дані про ОСОБА_2 , оскільки зазначене у одному абзаці фактично є опискою, і такі доводи у сукупності з іншими доказами у справі не спростовують правомірності прийняття оскаржуваної постанови №31/1833 від 05 вересня 2025 року.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів звертає увагу на те, п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа "Руїз Торіха проти Іспанії" (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 195, 242, 243, 246, 250, 268, 272, 286, 316, 321, 322 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року у справі №607/22633/25 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 25 березня 2026 року.