Справа № 279/561/26 
номер провадження 3/279/236/26
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2026 року        місто Коростень
Суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області Пацко О.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 , ч.2 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
В С Т А Н О В И В:
15.01.2026 року близько 12:55 години, водій ОСОБА_1 за адресою: вул. Шолом-Алейхема, 102, м. Коростень, керував транспортним засобом «Фольксвафен Т4» д.н.з. « НОМЕР_1 з явними ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився. Від подальшого керування транспортного засобу був відсторонений, чим порушив п.2.5. ПДР. Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також, 15.01.2026 року близько 12:55 години, водій ОСОБА_1 за адресою вул. Шолом-Алейхема, 102, м. Коростень, керував транспортним засобом «Фольксвафен Т4», д.н.з. « НОМЕР_2 », не виконав законну вимогу про зупинку транспортного засобу, поданого за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору та подання звукового сигналу. Чим порушив п.2.4.ПДР, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
Згідно протоколів автоматизованого розподілу судових справ від 29.01.2026 року вищевказані справи розподілені для розгляду судді Коростенського міськрайонного суду Пацко О.О..
Постановою суду від 24.02.2026 року вказані справи, на підставі ст. 36 КУпАП, об`єднано в одне провадження.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.
Виходячи з норм статей 268, 277-2 КУпАП, беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 .. Його неявка навіть в одне судове засідання не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Щодо обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.130 КУпАП.
Так, частина перша статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку оглядуна стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок такого огляду визначений ст.266 КУпАП, постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (даліПостанова) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (даліІнструкція).
На підставі положень цих нормативних актів, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, з ознаками такого стану.
При цьому ознаки стану наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Сам огляд водія проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення (ч.ч.1 і 2ст.266 КУпАП, пункти 2-5 Постанови, п.6 Інструкції).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я,якому надано право на його проведення відповідно достатті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду в інших закладах забороняється Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. (ч.3,4ст.266 КУпАП, пункти 6-7 Постанови).
Огляд же особи на стан сп`яніння, проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП, вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП).
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідност.252 КУпАПорган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Судом встановлено, що дійсно огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння не було проведено, оскільки останній відмовився від його проведення, тому що не перебував за кермом транспортного засобу, що вбачається і з наданого в адміністративні матеріали відео. Так, всупереч вимогам ч.2 ст.266 КУпАП поліцейськими не було дотримано передбаченої законом процедури.
Згідно відеозапису, доданого до адміністративного протоколу вбачається, що працівники поліції транспортного засобу не зупиняли. На відеозаписі зафіксовано лише факт спілкування працівників поліції з громадянином ОСОБА_1 ..
Згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху водієм є особа, яка керує транспортним засобом.
Відповідно до вимог ч.1 ст.130КУпАП відповідальність настає у випадку відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку відповідного огляду.
При цьому, відповідальність за ч.1 ст.130КУпАП закон пов`язує виключно з керуванням такою особою транспортним засобом, що має бути доведеним. Тобто доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і відмова водія від огляду.
Суд також зазначає, що вичерпний перелік підстав зупинення транспортного засобу вказаний в ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».
Тобто, під час зупинки транспортного засобу поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки (ч. 2 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію»). Безпідставна зупинка автомобіля є незаконною.
На відеозаписі не міститься підтвердження зупинки транспортного засобу, також працівниками поліції жодного разу не було озвучено, що слугувало причиною зупинки, у зв`язку з чим виникла необхідність зупиняти транспортний засіб.
Крім того, з наданого відеозапису вбачається, що працівниками поліції не зафіксовано і рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .. Окрім цього з долучених до адміністративного протоколу серія ЕПР1№567287 за ч.1 ст.122-2КУпАП вбачається, що це той самий відозапис, який долучений до протоколу серія ЕПР1 № 567276 за ч.1ст.130КУпАП і на якому відсутні відеофіксація і будь-які відомості які б свідчили про зупинку працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що останній не виконав законну вимогу про зупинку т/з, поданого за допомогою проблискових маячків синього та червого кольору та подання звукового сигналу.
На переконання судді, вищевказані обставини, а також відсутність відеозапису, який би підтверджував рух, зупинку та причину зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , свідчить про те, що вимога поліцейського пройти огляд за відсутності даних про наявність ознак алкогольного сп`яніння є неправомірною, а тому, зазначена вимога поліцейського не підлягала виконанню водієм.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вищевказане у сукупності спростовує ту обставину, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився у встановленому законом порядку проходити огляд на стан наркотичного сп`яніння, та відповідно порушив вимоги пункту 2.5. Правил дорожнього руху.
Щодо обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Частина 1 ст.122-2 КУпАП встановлено відповідальність за невиконання водіями вимог поліцейського, а водіями військових транспортних засобів - вимог посадової особи військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про зупинку транспортного засобу.
Згідно із п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а відповідно до п.8.9.б Правил, вимога про зупинку транспортного засобу подається поліцейським за допомогою увімкненого проблискового маячка синього і червоного або лише червоного кольору та (або) спеціального звукового сигналу.
З відеозапису долученого до протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122-2 КУпАП, який є аналогічним тому що долучений до протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, вбачається, що ОСОБА_1 винуватість у вчиненні адміністративних правопорушень не визнає, адже не вчиняв діянь, у вчиненні яких обвинувачується. Поліцейський, який склав протоколи, не долучив жодного доказу на підтвердження фактів вчинення зазначених у протоколах діянь, а лише тільки протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом у справі.
Дослідивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.
Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаних правопорушень, поліцейським долучено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення серії ЕПР1 №567287, серії ЕПР1 №567276 від 15.01.2026 року.
Проте, будь-яких інших доказів, у тому числі даних відеозаписів вчинення порушень, і зокрема, тих, які б підтверджували факт невиконання ОСОБА_1 вимоги поліцейських про зупинку, завчасну подану шляхом увімкнення проблискових маячків синього та червоного кольору, спеціального звукового сигналу та гучномовця, до протоколу не було долучено.
Такими чином, на переконання суду, окрім протоколів про адміністративне правопорушення, поліцейським, який їх склав, не надав суду жодного належного та допустимого доказу, на підтвердження викладених у них обставин.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, мають тлумачитись на її користь, а згідно із п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього ж Кодексу.
Згідно із ст. 247 ч.1 п. 1КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, застосовуючи закріплений у ст.62 Конституції України принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитися на її користь,враховуючи те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння проведений з наведеними порушеннями, а також відсутні доказів вчинення іншого порушенння, суд дійшов переконання, що провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутності в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених передбачених ч.1 ст.130, ч.1 ст.122-2 КУпАП.
Керуючись ст.ст.122, 122-2,130, 247, 280,283,284 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (подання прокурора) і може бути звернута до виконання протягом трьох місяців.

Суддя Ольга ПАЦКО