Справа № 579/2862/25
1-кп/579/81/26 

В И Р О К 
і м е н е м У к р а ї н и
25 березня 2026 року Кролевецький районний суд Сумської області
в складі – судді ОСОБА_1 
з участю секретаря ОСОБА_2 
з участю прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченої ОСОБА_4 
захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевець справу про обвинувачення 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Семенівка Чернігівської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, вдови, маючої на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , працюючої на посаді сестри медичної анестезиста відділення анестезіології з ліжками інтенсивної терапії КП «Кролевецька лікарня» Кролевецької міської ради, раніше не судимої, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
в с т а н о в и в:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.10.2025 о 12.45 годині ОСОБА_4 , здійснюючи керування транспортним засобом - автомобілем NISSAN QASHQAI державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася в межах населеного пункту м. Кролевець Конотопського району Сумської області по вул. ГероївУкраїни на вул.Соборну, під час чого проявила неуважність, діючи в порушення вимог пунктів 13.1. 13.3, 16,2 Правил дорожнього руху України, яка виявилась у тому, що при зміні напрямку руху праворуч у вигляді повороту на нерегульованому перехресті праворуч з вул.Героїв України на вул.Соборну біля будинку №2 по вулиці Соборній в м.Кролевець Конотопського району Сумської області, не переконалася у безпечності маневру, у тому, що він не створить перешкод або небезпеки для інших учасників руху, не дотрималася безпечного інтервалу та не надала перевагу у русі велосипеду ARDIS, керованому ОСОБА_6 , який рухався у попутному напрямку справа від автомобіля NISSAN QASHQAI державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не маючи перешкод технічного характеру для виконання безпечного маневру і маючи технічну можливість запобігти зіткненню з велосипедистом при повороті праворуч, допустила зіткнення вказаних транспортних засобів на смузі попутного напрямку руху.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «...Рваної рани поверхні лівого ліктьового суглобу». Після клінічного, рентгенологічного обстежень, проведених оперативних втручань встановлений клінічний діагноз: «Закритий перелом великогомілкової кістки лівої гомілки зі зміщенням, відкритий багатоуламковий перелом дистального метаепіфізу плеча зі зміщенням», які супроводжувалися небезпечним для життя явищем, пов`язаним з гострою недостатністю кровообігу у вигляді тромбоемболії гілок легеневих артерій та відповідно до висновку СМЕ № 109 від 25.11 2025 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи №427 від 13.12.2025, є невідповідності вимогам пунктів 10.1, 13.1, 13.3, 16.2 Правил дорожнього руху України, з яких невідповідності вимогам пунктам 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою:
п. 10.1 Правил дорожнього руху України – перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п. 16.2 Правил дорожнього руху України – на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.
Своїми неумисними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжке тілесне ушкодження потерпілому, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_4 в ході судового розгляду вину визнала повністю, не оспорює обставин, викладених в обвинувальному акті, просила суворо не карати, пояснила, що одразу після дорожньо-транспортної пригоди надала потерпілій першу медичну допомогу, просила врахувати, що вона є вдовою загиблого Захисника, матір`ю, яка одна виховує трирічну дитину, злого умислу не мала, тому просила призначити покарання у вигляді штрафу.
Захисник ОСОБА_5 в свою чергу також просив суд не застосовувати покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства, відносно його підзахисної. Крім того, просив врахувати, що ОСОБА_4 є вдовою полеглого військовослужбовця, має постійне місце роботи та проживання. Цивільний позов просив залишити без розгляду, оскільки з наданих матеріалів видно, що витрати на лікування потерпілої склали: 6140,70 грн витрат на комунальні послуги, які понесені обласним бюджетом і мають бути відшкодовані Департаменту фінансів Сумської обласної військової адміністрації; 36242,00 грн. коштів за лікування потерпілої ОСОБА_6 , що надійшли від Національної служби здоров`я України згідно з укладеним договором, понесені державним бюджетом і мають бути відшкодовані Національні службі здоров`я України; 63913,60 грн. власні кошти лікарні, витрачені на лікування потерпілої ОСОБА_6 , які мають бути відшкодовані КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», однак до цивільного позову приєднано розрахунок витрат, з якого видно, що витрати, які підлягають відшкодуванню КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», становлять 100155,60 грн.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні будь - які сумніви у добровільності їх позиції, суд провів судовий розгляд у справі в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. 
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки вона скоїла порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження у потерпілої.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, скоєння кримінального правопорушення обвинуваченою вперше, часткове відшкодування завданої шкоди, наявність на утриманні малолітньої дитини.
Суд враховує, що обвинувачена вчинив злочин вперше, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є вдовою загиблого військовослужбовця – Захисника України, має на утриманні малолітню дитину 3-річного віку, відшкодувала потерпілій ОСОБА_6 43 тисячі гривень на лікування в КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», 10 тисяч гривень на придбання ліків та 100 тисяч грн на відшкодування моральної шкоди, завданої наслідками ДТП.
Прокурор у судовому засіданні вважав достатнім та необхідним призначити ОСОБА_4 найнижчу міру покарання у вигляді трьох років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та призначенням іспитового строку на один рік. Також просив стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 витрати за проведення судових експертиз, у питанні цивільного позову покладався на розсуд суду. 
Згідно ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Враховуючи пом`якшуючі обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, тяжкість скоєного злочину, особу винної, її майновий стан, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 з застосуванням ст.69 КК України покарання у виді штрафу в межах санкції, передбаченої статтею 286 КК України, та без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки саме даний вид покарання на думку суду є справедливим, покарання у виді штрафу буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів. 
КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» заявлено до ОСОБА_4 цивільний позов в кримінальному провадженні про стягнення майнової шкоди в розмірі 4500,70 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому відповідно до ч.4 ст.128 КПК України, форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.
Однак, зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог статей 175 та 177 ЦПК України.
Так, в порушення п.п. 2, 10 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява не містить реєстраційного номеру облікової картки платника податків за його наявності або номера і серії паспорта відповідача (якщо такі відомості позивачу відомі), адреси електронної пошти відповідача, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін. 
Відповідно до статті 257 ч.1 п.8 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.
Виходячи з викладеного, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов підлягає залишенню без розгляду. 
Суд вважає за необхідне запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст.124 КПК України з ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати на проведення експертиз в розмірі 26292 грн 96 коп.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, і призначити їй за цим законом покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень без позбавлення права керування транспортними засобами.
Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави судові витрати на проведення експертиз в розмірі 26292 грн 96 коп.
Цивільний позов, заявлений КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня» до обвинуваченої ОСОБА_4 – залишити без розгляду та роз`яснити, що відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Речові докази по справі, відповідно до ст.100 КПК України:
- автомобіль NISSAN QASHQAI реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , що належить обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - після набрання вироком законної сили повернути власнику;
- дорожній велосипед «ARDIS», що зберігається на майданчику ВП № 1 (м. Кролевець) Конотопського РВП ГУНП в Сумській області за адресою: вул. Грушевського 21, м. Кролевець, Конотопський районі Сумська область, який належить потерпілій ОСОБА_6 , - після набрання вироком законної сили повернути власнику;
- оптичний CD-R диск з наявним на ньому відео файлом VID_20251004_090626_139.mp4 та оптичний CD-R диск з наявним на ньому відео файлом D08_20251003124400, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження, - після набрання вироком законної сили залишити у матеріалах кримінального провадження.
Арешт, накладений на автомобіль NISSAN QASHQAI реєстраційний номер НОМЕР_1 , та дорожній велосипед «ARDIS», згідно ухвал слідчого судді Кролевецького районного суду Сумської області від 07.10.2025 року та 26.11.2025 року – скасувати.
Матеріали досудового розслідування №12025200510000256 від 04.10.2025 в обсязі характеризуючих особу обвинуваченої матеріалів, характеристики обвинуваченої, розписки потерпілої та квитанцій про переказ коштів, приєднати та залишити у кримінальному провадженні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Кролевецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя	  	ОСОБА_1