ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

24 лютого 2026 року	Справа №160/36896/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В., 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Троїцька 20А; ЄДРПОУ 40108866) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

26.12.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яке оформлене листом №385555-2025 від 25.11.2025 р., щодо відмови у перерахуванні та виплаті ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 01.07.2019 року інвалідності IIІ групи за захворюванням одержаним під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення в розмірі 250 кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб, з урахуванням раніше призначеної та виплаченої суми одноразової грошової допомоги в розмірі 90 кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб в сумі 144 000,00 грн (сто сорок чотири тисячі гривень 00 копійок) за встановленою ІІ групою інвалідністю за захворюванням пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області прийняти рішення про перерахування та виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги та виплатити грошову суму одноразової грошової допомоги за встановленою ІІІ групою інвалідності, за захворюванням одержаним під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення в розмірі грошової суми одноразової грошової допомоги, яка становить розмір різниці між сумою одноразової грошової допомоги, як 250 кратний розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом для працездатної особи на перше січня календарного року, в якому прийнято рішення та суми одноразової грошової допомоги 144 000,00 (сто сорок чотири тисячі гривень 00 копійок), що вже виплачена ОСОБА_1 , за призначеним розміром 90 кратного прожиткового мінімуму на перше січня року, в якому прийнято рішення про виплату.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що проходив службу в ГУНП в Дніпропетровській області. Відповідно до свідоцтва про хворобу № 94 від 16 грудня 2016 встановлено, що захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Постановою Медичної військово-лікарської комісії від 09.06.2017р. встановлений причинний зв`язок захворювання відмінити та викласти в наступній редакції: Захворювання так, пов`язане з проходженням служби в поліції. У 2017 позивач набув інвалідність II групи, та 05.07.2017 призначено одноразову грошову допомогу на підставі підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про національну поліцію». При повторному огляді відповідно до довідки до акта огляду медико - соціальної експертної комісії від 08.04.2019 встановлено ІІІ групу інвалідності, причина інвалідності, захворювання, так, одержане під час безпосередньої участі в АТО забезпечення її проведення, інвалідність встановлено терміном до 01.04.2021. Під час повторного огляду згідно довідки до акта огляду медико - соціальної експертної комісії від 01.07.2019 встановлено ІІІ групу інвалідності від 25.03.2019, причина інвалідності, захворювання, так, одержане під час безпосередньої участі в АТО забезпечення її проведенню, інвалідність встановлено терміном безстроково. 
21.05.2019 позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з встановленням інвалідності. 08.01.2020 відповідач відмовив у призначенні та виплаті відповідної одноразової грошової допомоги через відсутність на те правових підстав. 
Вищевказане рішення про відмову про призначення одноразової грошової допомоги слугувало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
13.01.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №2017/26), в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування відзиву представником відповідача зазначено, що наказом ГУНП від 23.01.2017 № 20 о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національній поліцію» з 23.01.2017. Згідно наказу ГУНП від 12.07.2017 №. 2927 ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 144 000 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 99 Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VІІІ, приписи якого встановлюють розміри одноразової грошової допомоги. При цьому, позивач зазначає, що ним була отримана одноразова грошова допомога на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із встановленням 17.01.2017 ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності. Відповідно ч. 1 ст. 97 Закону № 580-VIII, в редакції від 01.01.2017, Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. Так, механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначає Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений наказом МВС України від 11.01.2026 № 4 (далі – Порядок № 4). На момент звільнення позивача (23.01.2017) діяв Порядок № 4 в редакції від 07.10.2016. Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку № 4 в редакції від 07.10.2016, днем виникнення права на отримання ОГД є: у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності – дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії. Позивач до ГУНП протягом двох років з моменту встановлення йому ІІ групи інвалідності (17.01.2017) із заявою про отримання грошової допомоги в більшому розмірі, з урахуванням раніше виплаченої суми на підставі довідки, виданої фінансовим підрозділом за останнім місцем отримання ОГД, на підставі погіршення стану здоров`я, тобто встановлення вищої групи інвалідності - не звертався. Також, згідно умов п. 6 розділу IV Порядку № 4 отриманню доплати ОГД за вищу групу чи іншу причину інвалідності підлягають поліцейські, яким такі змини встановлені протягом двох років з моменту первинного встановлення інвалідності. Таким чином, зазначаємо, що ІІ група інвалідності була встановлена Позивачу згідно наданих ним до суду документів – 17.01.2017, а ІІІ група – 01.07.2019 (акт огляду МСЕК), відтак між цими подіями вбачається проміжок часу більший, ніж передбачено вимогами п. 6 розділу IV Порядку № 4 (2 роки 5 місяців 14 днів).
19.01.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №3280/26), в якій представник позивача заперечив проти тверджень, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву, підтримав позовні вимоги та просив суд адміністративний позов задовольнити.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , колишній майор поліції - роти патрульної служби поліції особливого призначення «Кривбас» ГУНП в Дніпропетровській області, командир взводу перебував на службі із 1998 року та є учасником бойових дій.
ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України. 
Наказом ГУНП від 23.01.2017 № 20 о/с ОСОБА_1 звільнений зі служби згідно п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національній поліцію» з 23.01.2017. 
Згідно свідоцтва про хворобу № 94 від 16.12.2016, виданого Державною лікарнею МВС України в місті Кривий Ріг ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області» захворювання ОСОБА_1 пов`язане з проходженням служби в поліції, визнаний непридатним до військової служби зі зняттям з військового обліку. 
Так, згідно висновку від 05.07.2017 про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 дата набуття права отримання зазначеної допомоги – 17.01.2017, підстава набуття права – пп. «б» п. 4 ст. 99 Закону України «Про національну поліцію» (ІІ група інвалідності).
Згідно наказу ГУНП від 12.07.2017 №. 2927 ОСОБА_1 призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 144000 грн. на підставі підпункту «б» пункту 4 частини 1 статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», а саме, в зв`язку із встановленням з 17.01.2017р. другої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в поліції.
Позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, у розмірі 144000,00 грн. у 2017 році.
При повторному огляді відповідно до довідки до акта огляду медико- соціальної експертної комісії від 08.04.2019 встановлено ІІІ група інвалідності, причина інвалідності, захворювання, так, одержане під час безпосередньої участі в АТО забезпечення її проведення, інвалідність встановлено терміном до 01.04.2021.
Під час повторного огляду згідно довідки до акта огляду медико - соціальної експертної комісії від 01.07.2019 позивачу встановлено третю групу інвалідності від 25.03.2019, причина інвалідності, захворювання, так, одержане під час безпосередньої участі в АТО забезпечення її проведенню, інвалідність встановлено терміном безстроково.
Крім того, 03.11.2015 року отримав посвідчення учасника бойових дій, а 23 липня 2019 року позивачу видано посвідчення особи з інвалідністю 3 групи внаслідок війни.
21.05.2019 року позивач звернувся з заявою до відповідача про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з встановленням інвалідності. 08.01.2020 відповідач повідомив, що згідно з протоколом міжвідомчої комісії від 27.12.2019 № 1 прийнято рішення відмовити в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку з призначенням, одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію".
В матеріалах справи містяться відповіді ГУНП в Дніпропетровській області від 01.10.2025 №286658-2025 та від 25.11.2025 №385555-2025 на заяви позивача, з яких вбачається, що 05.07.2017 наказом ГУНП від 12.08.2017 № 3361 ОСОБА_1 було призначено ОГД у зв`язку із встановленням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції у розмірі 144000.00 гривень (90 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2017) згідно п. 4 ч. 1 статті 97 Закону № 580-VIII на підставі визначення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби поліції.
Пунктом 3 частин 1 статті 97 Закону № 580-VIII передбачено, що ОГД в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, чи в період дії воєнного стану під час безпосередньої участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією проти України, протягом шести місяців після його звільнення з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Відповідно до вимог пункту в частини 1 статті 97 Закону № 580-VII та ураховуючи, що згідно виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0032279, ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності: «Захворювання одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення» у ГУНП в Дніпропетровській області відсутні правові підстави для призначення ОСОБА_1 огд.
Вважаючи протиправним рішення відповідача щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII).
Одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті (пункт 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII).
Частиною третьою статті 100 Закону № 580-VIII передбачено, що у разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені.
Як вже зазначалося, позивач звільнений з органів Національної поліції України та йому первинно встановлено ІІ групу інвалідності із зазначенням причини інвалідності "захворювання, пов`язане з проходженнями служби в поліції", у зв`язку з чим у 2017 році позивач отримав одноразову грошову допомогу, що сторонами не заперечується.
У свою чергу, правовий статус ветеранів війни та учасників бойових дій визначено Законом від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до статті 7 вказаного Закону до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини.
До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю, до яких серед інших, віднесено поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (пункт 11 частини другої статті 7 вказаного Закону).
Алгоритм призначення і отримання одноразової грошової допомоги особам, які брали участь в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, визначений Порядком призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336.
Судом встановлено, що позивачу у 2019 році було змінено причину інвалідності, зокрема встановлено, що захворювання, одержане під час безпосередньої участі в антитерористичній діяльності.
Таким чином, з матеріалів справи, судом встановлено, що позивачу при первинному огляді (у 2017 році) встановлено інвалідність, причинами якої зазначено "захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ", а в 2019 році останньому змінено причини інвалідності, зокрема, що "захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини".
Пунктом 6 Порядку № 336 передбачено, що одноразова грошова допомога в разі встановлення інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання призначається та виплачується особам, зазначеним в абзацах другому, третьому, четвертому та п`ятому пункту 2 цього Порядку, залежно від групи інвалідності в таких розмірах, зокрема, 250 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.
Якщо протягом двох років особам, зазначеним в абзацах другому - п`ятому пункту 2 цього Порядку, після первинного встановлення інвалідності при повторному огляді встановлено вищу групу інвалідності згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (абзац шостий пункту Порядку № 336).
Крім того, згідно з частиною сьомою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.
У свою чергу, пунктом 4 Порядку № 336 передбачено, що у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.
Суд відхиляє доводи позивача, що виплата одноразової грошової допомоги на підставі одного закону жодним чином не впливає на можливість отримання грошової допомоги за іншим законом, оскільки у 2019 році позивачу не встановлювалась група інвалідності, а лише відбулась зміна групи інвалідності, яка йому була встановлена у 2017 році.
Вищезазначеними законодавчими актам передбачено, що грошова допомога є одноразовою, тобто виплачується лише один раз.
Отже, позивач, звертаючись до відповідача з заявою при призначення одноразової грошової допомоги, вже отримав одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням інвалідності, що самим позивачем не оспорюється.
Таким чином, оскільки позивачу вже була виплачена одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням інвалідності відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" відповідач прийняв правомірне рішення про відмову у призначенні ще однієї одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №769 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" пункт 6 Порядку №336 було доповнено абзацом згідно якого у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Позивачем не доведено протиправність дій та рішення відповідача, тоді як відповідачем доведено правомірність його дій щодо відмови у призначенні грошової допомоги, а тому, адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснювався.
Керуючись статтями 77, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Троїцька 20А; ЄДРПОУ 40108866) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складений 24.02.2026.

Суддя О.В. Царікова