Суддя ОСОБА_1 
Справа № 644/3915/25 
Провадження № 1-кп/644/337/26 
04.03.2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2026 року м. Харків
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , 
захисників - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за № 12025221180000165 від 05.02.2025 відносно :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, навідника 3 штурмового відділення 3 штурмового взводу, 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, який не зареєстрований, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.5 ст.407 КК України, 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який має неповну середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
У С Т А Н О В И В:
13.11.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №323 (по стройовій частині) солдат ОСОБА_4 призначений на посаду навідника 3 штурмового відділення 3 штурмового взводу, 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону в/ч НОМЕР_1 . 
Таким чином, відповідно до ст.ст.2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», обвинувачений ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем військової служби за мобілізацією.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який на теперішній час продовжено.
Відповідно до вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. 
Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів,
захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є
конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби
Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Так, солдат ОСОБА_4 у порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст.11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, а саме, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів і начальників, та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 17.02.2025 не повернувся з відпустки для лікування після поранення в розташування підрозділу в/ч НОМЕР_1 у  АДРЕСА_2 та у період часу з 17.02.2025 по 08.04.2025 перебував поза службою, проводячи час на власний розсуд.
Крім того, 20.01.2025 приблизно о 18 годині 00 хвилин , точного часу в ході судового розслідування встановити не представилось можливим, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_8 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , де після спільного вживання спиртних напоїв, на ґрунті виниклих особистих неприязних стосунків, в ході сварки з ОСОБА_8 , у обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 раптово виник спільний злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень  ОСОБА_8 .
Реалізуючи спільний злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до ОСОБА_8 , який сидів в цей час на дивані, та завдав один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_8 , від якого той впав на спину на диван. Після чого обвинувачений ОСОБА_5 схопив потерпілого за обидві ноги та стягнув з дивану на підлогу і став завдавати удари кулаками обох рук по голові ОСОБА_8 . В свою чергу обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, підійшов ОСОБА_8 , який лежав на підлозі, та на відмаш завдав йому один удар лівою ногою в область ребер. Продовжуючи свої спільні злочинні дії, ОСОБА_5 завдав правою ногою не менш 5 ударів по тулубу та кінцівкам ОСОБА_8 . В свою чергу ОСОБА_4 завдав кулаками рук не менше 3 ударів в область голови потерпілого ОСОБА_8 . Далі ОСОБА_9 завдав ще декілька ударів ногами в область тулубу потерпілого ОСОБА_8 .
Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 довівши свій спільний злочинний намір, спрямований на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , до кінця та не усвідомлюючи настання тяжких наслідків своїх дій, залишили потерпілого на місці вчинення кримінального правопорушення та пішли.
20.01.2025 бригадою ШМД потерпілого ОСОБА_8 доставлено до КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф. О.І. Мещанінова» ХМР.
05.02.2025 о 04 годині 40 хвилин ОСОБА_8 внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень, помер в КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф. О.І. Мещанінова» ХМР.
В результаті спільних протиправних дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 потерпілий ОСОБА_8 згідно з висновком судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження у вигляді: важкої тупої сукупної травми, яка включає в себе: - травму голови у вигляді забою головного мозку із утворенням контузії у полюсно-конвекситальному відділі лівої лобної частки та в полюсно-конвекситальному відділі правої скроневої частки головного мозку з субарахноїдальним крововиливом (під м?яку мозкову оболонку) по конвекситальній поверхні лівої лобної та правої скроневої часток головного мозку, а також субдурального крововиливу (під твердою мозковою оболонкою) з боку обох півкуль головного мозку із стисненням речовини головного мозку, із наявністю крововиливу у м?які покриви голови та синця в скронево-потиличній ділянці справа з розповсюдженням на виличну ділянку справа, орбітальну ділянку справа та область правої щоки з крововиливом у слизову оболонку ротової порожнини в області правої щоки, крововиливу у м?які покриви голови та синця в області лівої надбрівної дуги, в лівій орбітальній ділянці із захватом області проекції лівої виличної кістки;- травму грудної клітки у вигляді забою легень із крововиливом у пареніму легень та перелому тіл 2, 3, 4, 5 ребер між середнє-ключичною та переднє-пахвовою лініями, перелом тіл 6, 7, 8 ребер по середнє-ключичній лінії, перелому тіла 3 та 7 ребра по лопатковій лінії, а також перелому голівок 4, 5, 6 ребер з правого боку та перелому тіл 4, 5 ребер між середнє-ключичною та переднє-пахвовою лініями з лівого боку з крововиливом у пристінкову плевру та міжреберні м`язи в місцях переломів ребер із наявністю крововиливу у м`які тканини та синця на шкірі по передній поверхні грудної клітки в проекції тіла грудини, крововиливу у підшкірно-жирову клітковину та м`язи між середнє-ключичною і переднє-пахвовою лініями зліва в області від 6-го ребра до краю реберної дуги, а також крововиливу у підшкірно-жирову клітковину та м`язи в області грудної клітки справа в проекції 5-11 ребер між середнє-ключичною та лопатковою лініями;-травму кінцівок у вигляді синця на шкірі по зовнішній поверхні правого плеча у верхні третині, а також синців по тильній поверхні обох кисть в проекції п?ясних кісток.
Синець на шкірі по зовнішній поверхні правого плеча у верхні третині, а також синці по тильній поверхні обох кисть в проекції п?ясних кісток та забита рана в лобній ділянці зліва мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Важка сукупна травма, яка включає в себе травму голови та травму грудної клітки у вигляді вищезазначених ушкоджень знаходиться у причинному зв`язку із смертю ОСОБА_8 і належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. Зазначена важка сукупна травма, яка включає в себе травму голови із забоєм головного мозку та внутрішньочерепними крововиливами, що ускладнилася гнійним менінгоенцефалітом та набряком-набряканням головного мозку, а також тупу травму грудної клітки із забоєм легень та множинним переломом ребер з обох боків, що ускладнилася гнійною брохо-пневмонією, яка у своїй течії призвела до інтоксикації та поліорганної недостатності, що і стало безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.5 ст.407, ч.2 ст.121 КК України, визнав в повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному ним. Пояснив суду, що він - військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , де обіймає посаду навідника 3 штурмового відділення 3 штурмового взводу, 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону. В січні 2025 року він отримав тяжке бойове поранення, проходив стаціонарне лікування, знаходився на реабілітації. З 17.02.2025 по 08.04.2025 він дійсно перебував поза службоюта про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв. Вільний час проводив на власний розсуд, про що зараз дуже шкодує та бажає повернутися до лав ЗСУ. Крім того, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України він також визнав у повному обсязі. Пояснив, що 20.01.2025 при обставинах викладених в обвинуваченні під впливом алкоголю він разом з обвинуваченим ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих травм ОСОБА_8 в подальшому помер. Механізм нанесення ударів ОСОБА_8 , їх кількість та локалізацію не оспорює, з кваліфікацією скоєного ним злочину згоден. Про вчинене шкодує, щиро кається, засуджує свої дії .На теперішній час повністю змінив своє ставлення до життя, має бажання стати на шлях виправлення та бажає продовжувати нести військовий обов`язок. При цьому, просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежитись його поясненнями та розглянути справу відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. 
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину за ч.2 ст.121 КК України визнав у повному обсязі. Пояснив, що 20.01.2025 при обставинах викладених в обвинуваченні після вживання спиртних напоїв він разом з ОСОБА_4 наносив удари ОСОБА_8 в кількості та послідовності, викладених в обвинувальному акті. Не оспорює, що спричинені ОСОБА_8 травми внаслідок їх з ОСОБА_4 спільних дій, стали в подальшому причиною смерті ОСОБА_8 . З кваліфікацією скоєного ним злочину згоден. Щиро покаявся у скоєному, має намір змінити своє життя та укласти контракт з ЗСУ. Просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежитись його поясненнями та розглянути справу відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в повному обсязі визнали свою провину у вчиненому ними, не оспорюють кваліфікацію, каються у скоєному, правильно розуміють зміст обставин кримінального правопорушення, у суду відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, тому, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового розгляду, які також не оспорюють фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин, не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч.5 ст.407, ч.2 ст.121 КК України доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані :
- за ч.5 ст.407 КК України як нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
- за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю і його дії вірно кваліфікованіза ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він  був призваний на військову службу під час мобілізації з вересня 2024 року та є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , де обіймає посаду навідника 3 штурмового відділення 3 штурмового взводу, 3 штурмової роти 1 штурмового батальйону. 05.01.2025 внаслідок бойових дій поблизу Курської області ОСОБА_4 отримав бойове поранення, яке відповідно до висновку ВЛК №2/1 від 17.01.2025, відноситься до важких. Зі змісту службової характеристики ОСОБА_4 вбачається, що солдат ОСОБА_4 зарекомендував себе добре, до виконання поставлених завдань відноситься з повною віддачою, в колективі тактовний та стриманий. ОСОБА_4 раніше несудимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. 
Обвинувачений ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.89 КК України несудимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. 
Суд враховує ставлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до вчиненого ними - беззастережне визнання винуватості та осуд скоєного ними, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття обвинувачених, яке виражається у визнанні винуватості у повному обсязі обвинувачення та відвертому визнанні кожним з них своєї провини, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння ними наслідків своїх дій; активному сприянню розкриття кримінальних правопорушень.
Обставиною, яка відповідно ст.67 КК України обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд виходить з положеньст.65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого ними відповідно до ст.12 КК України, обставини вчиненого, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , обставини, які пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання. 
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих йому статей КК України, застосувавши вимоги ст.70 ч.1 КК України, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, зможе виправити останнього та попередити вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме принципу індивідуалізації та співмірності.
Обвинуваченому ОСОБА_5 суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.121 КК України, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, зможе виправити останнього та попередити вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
08.04.2025 ухвалами слідчих суддів Індустріального районного суду м. Харкова було застосовано щодо обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор». Враховуючи наведене, згідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання обвинуваченого день за день. Відтак, строк відбування покарання обвинуваченим слід рахувати з дати їх затримання, тобто з 08.04.2025.
Запобіжний захід – тримання під вартою, слід залишити до вступу вироку в законну силу.
Цивільний позов не заявлений
Судові витрати відсутні.
Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд –
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання:
-за ч.5 ст.407 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
-за ч.2 ст.121 КК України - у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 1 місяць.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 у, ОСОБА_5 рахувати з дати їх затримання - 08.04.2025, зарахувавши у відбуття покарання час тримання їх під вартою із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 а, ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речові докази: стандартний диск CD-R ємністю 700 МВ з написом «102» з аудіозаписом повідомлення оператора «102» за 19.01.2025 та 20.01.2025; стандартний диск CD-R ємністю 700 МВ з написом «103» з аудіозаписом повідомлення оператора «103» за 19.01.2025 та 20.01.2025; стандартний диск DVD-R ємністю 4,7 GB з написом « УПП 19.01.25» з відеозаписом реєстраторів поліцейських УПП за 19.01.2025 - після набрання вироком законної сили залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга, з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Індустріальний районний суд м. Харкова.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Суддя ОСОБА_1