Справа № 463/6783/25
Провадження № 2/463/244/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року Личаківський районний суд м. Львова 
в складі: головуючого судді Стрепка Н.Л.,
з участю секретаря судових засідань Онишкевича О.І.,
представника позивача Вовчак Р.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

адвокат Вовчак Р.Я., діючи в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру серії ВС №1383211 від 15 липня 2025 року, звернулася до суду з позовом, відповідно до якого просить визнати за ОСОБА_1 право власності на частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди, а саме: сарай - літера «Б», сарай - літера «В», гараж - літера «Д», вбиральня - літера «Г», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 від 26 липня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Винниківської державної нотаріальної контори Львівської області.
Позов мотивує тим, що 26 липня 2007 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно заповіла своїй доньці ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем останньої, однак постановою державного нотаріуса Четвертої державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. від 24 квітня 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки нотаріусу не може бути представлений новий правовстановлюючий документ на житловий будинок, що знаходиться на АДРЕСА_1 , який належить померлій. Зазначає, що згідно з рішенням виконавчого комітету Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року погоджено самочинне будівництво, затверджено акт про готовність до введення в експлуатацію житлового будинку після реконструкції, загальною площею 149,7 кв.м., будинковолодіння розділено на два окремих будинки АДРЕСА_1 (площею 56,0 кв.м.) та АДРЕСА_2 (площею 93,2 кв.м.), присвоєно їм окремі поштові адреси, пунктом 5 вищевказаного рішення співвласником рекомендовано звернутись до обласного КП ЛОР «БТІ та ЕО» про внесення змін у технічну документацію будинковолодіння та оформлення свідоцтва про право власності. Відповідно до довідки ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 16 вересня 2019 року станом на 29 грудня 2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві приватної спільної часткової власності по частині ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , загальна площа будинку змінилась з 52,3 кв.м. на 56 кв.м., а житлова площа – з 27 кв.м. на 38,5 кв.м. в результаті добудови санвузла 1-6/3,3 та переобладнання кухні у житлову кімнату 1-3/11,6 та роз`єднання житлового будинку на дві окремі адреси. При цьому у вказаній довідці зазначено, що пункт 5 вищенаведеного рішення не виконано і свідоцтва про право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в цілому за ОСОБА_4 загальною площею - 56,0 кв.м., житловою площею - 38,5 м.кв. не оформлено. Вказує, що у 2020 році позивач звернулась в Личаківський районний суд м. Львова із позовною заявою до Винниківської міської ради, третя особа: Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування на частину будинковолодіння та рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2020 року у справі №463/6340/20 визнано за ОСОБА_1 право власності на частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 56 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди, а саме: сарай - літера «Б», сарай - літера «В», гараж - літера «Д», вбиральня – літера «Г», в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4 від 26 липня 2007 року, посвідченого державним нотаріусам Винниківської державної нотаріальної контори Львівської області. 16 серпня 2024 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено відомості про державну реєстрацію права власності на частину вищезгаданого житлового будинку за ОСОБА_1 . Відтак вказує, що оскільки позивач у справі №463/6340/20 просила визнати за нею право власності тільки на половину житлового будинку, то інша половина будинку на цей момент і далі входить до складу спадкового майна та на неї не оформлено право власності, у зв`язку з чим позивач як єдиний спадкоємець звертається до суду із позовом про визнання права власності на частину будинковолодіння. При цьому вказує, що у зв`язку з прийняттям рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року «Про погодження самочинного будівництва та затвердження Акту державної приймальної комісії про готовність до введення в експлуатацію житлового будинку після реконструкції з розширенням по АДРЕСА_1 , присвоєння окремої поштової адреси та оформлення свідоцтва про право власності» утворилось 2 окремі будинковолодіння. Матір позивачки мала б оформити на своє ім`я та отримати свідоцтво про право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в цілому, однак не зробила цього за життя, позивач як єдиний спадкоємець за заповітом має право на спадкування після смерті її матері, однак позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинок, а у справі №463/6340/20 за позивачкою визнано право власності тільки на половину житлового будинку, оскільки такими були позовні вимоги. Як на правову підставу своїх вимог посилається на положення ст.ст. 16, 321, 328, 392, 1216, 1217, 1218 ЦК України. 
Матеріали позову надійшли до Личаківського районного суду м. Львова через систему «Електронний суд» 24 липня 2025 року, автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких визначено суддю Стрепка Н.Л.
Ухвалою суду від 25 липня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розпочато підготовче провадження у такій; витребувано у Четвертої Львівської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи №132/2013, заведеної 29 травня 2013 року після смерті ОСОБА_4 , у тому числі інформацію про спадкоємців, склад спадкового майна.
31 липня 2025 року на адресу суду з Четвертої Львівської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №132/2013 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 1 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено таку до судового розгляду по суті.
22 жовтня 2025 року представник позивача адвокат Вовчак Р.Я. в судовому засіданні позов підтримала з мотивів викладених в ньому, просила вимоги такого задовольнити.
Представник відповідача Попович Я.Д. в цьому ж судовому засіданні пояснив, що права позивача були порушені, рішення про право власності не було зареєстровано, що зумовлює неможливість зареєструвати право власності на даний час за позивачем.
В судовому засіданні 12 грудня 2025 року представник позивача ОСОБА_6 подала заяву, у якій додатково вказала, що пунктом 5 рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року було в тому числі рекомендовано звернутись до обласного КП ЛОР «БТІ та ЕО» про внесення змін у технічну документацію будинковолодіння АДРЕСА_1 та оформлення свідоцтва про право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в цілому за громадянином ОСОБА_5 . Згідно з інформаційною довідкою №454770138 від 3 грудня 2025 року, яка містить архівні відомості щодо об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_5 оформив свідоцтво про право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 та зареєстрував право власності на підставі рішення Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року, згодом ОСОБА_5 подарував житловий будинок ОСОБА_7 . На даний момент власниками житлового будинку АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зуєвою С.М. 25 липня 2018 року за №582. Також ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є власниками земельної ділянки, що виділена для цього житлового будинку. Відтак вказує, що оскільки ОСОБА_5 на підставі рішення Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року оформив свідоцтво про право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 та зареєстрував право власності, зазначений будинок є окремим об`єктом права власності. 
Протокольною ухвалою судового засідання 12 грудня 2025 року за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі у якості третіх осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
В судовому засіданні 16 лютого 2026 року представник позивача ОСОБА_6 в судових дебатах позов підтримала та просила призначити справу до судового розгляду.
Представник відповідача ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився через зайнятість в іншому судовому процесі, просив розгляд справи здійснювати буз участі представника відповідача.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання треті особи в таке 16 лютого 2026 року повторно не з`явились, про причини неявки не повідомили, письмових пояснень щодо позову, клопотання про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших клопотань чи заяв до суду не подало. 
За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання та завершити розгляд справи за відсутності представника відповідача та третіх осіб, відносно чого представник позивача не заперечила. 
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина перша, друга статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Так пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі визнання права. 
Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 9 березня 1977 року та копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 30 травня 1998 року щодо зміни позивачем прізвища з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 » у зв`язку з укладенням шлюбу.
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 29 травня 2013 року, мама позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При цьому 26 липня 2007 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Винниківської державної нотаріальної контори Чорним І.О. та зареєстрований в реєстрі за №1319, згідно з яким остання на випадок своєї смерті зробила розпорядження, що все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає своїй доньці ОСОБА_1 .
12 вересня 2013 року позивач ОСОБА_1 звернулась у Винниківську державну нотаріальну контору Львівської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яка склала на неї заповіт.
При цьому згідно з довідкою ДП «Добробут» МКП «Винниківське» №0810 від 5 вересня 2013 року, мати ОСОБА_1 - ОСОБА_4 проживала і була постійно зареєстрована разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35093379 від 12 вересня 2013 року після смерті ОСОБА_4 Винниківською державною нотаріальною конторою Львівської області було відкрито спадкову справу №132, номер у реєстрі №54999370.
Згідно з довідкою №834/02-14 від 5 червня 2020 року завідуючої Четвертої Львівської державної нотаріальної контори, якій було передано вказану спадкову справу у зв`язку з припиненням Винниківської державної нотаріальної контори Львівської області, єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом є її донька - позивач ОСОБА_1 .
Водночас, постановою державного нотаріуса Четвертої державної нотаріальної контори Мельник Г.Я. від 24 червня 2020 року було відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріусу не може бути представлений новий правовстановлюючий документ на житловий будинок, що знаходиться на АДРЕСА_1 , який належить померлій ОСОБА_4 .
Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 листопада 2020 року у справі №463/6340/20, провадження №2/463/1152/20, було задоволено позов ОСОБА_1 до Винниківської міської ради, третя особа: Четверта Львівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування; визнано за ОСОБА_1 право власності на частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею – 38,5 кв.м, та надвірні споруди, а саме: сарай - літера «Б», сарай - літера «В», гараж - літера «Д», вбиральня – літера «Г», в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4 від 26 липня 2007 року, посвідченого державним нотаріусам Винниківської державної нотаріальної контори Львівської області.
В ході розгляду вказаної справи суд встановив, що відповідно до довідки Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 16 вересня 2019 року станом на 29 грудня 2012 року житловий будинок АДРЕСА_1 належав на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_4 - частина та ОСОБА_5 - частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою 8 лютого 1992 року за реєстраційним номером №1-961, зареєстрованого ЛМБТІ 29 січня 1996 року за реєстраційним номером №754.
Станом на 9 вересня 2019 року житловий будинок літ. «А-1» в цілому складався з трьох житлових кімнат та кухні. Загальна площа будинку становить - 56 кв.м., житлова площа -38,5 кв.м. На земельній ділянці знаходяться житловий будинок літ. «А-1»; сарай - літера «Б», сарай - літера «В», вбиральня - літера «Г», колодязь - літера «К», ворота з хвірткою №1, огорожа №2.
Станом на 8 лютого 1992 року житловий будинок літ. «А-1» в цілому складався з двох житлових кімнат, житловою площею 27 кв.м., та однієї кухні. До будинку відносилися: цегляний сарай - літера «В», цегляна вбиральня - літера «Г»: огорожа з металевої сітки; металевий гараж; металеві ворота; металева хвіртка; бетонна криниця; бетонне замощення.
Загальна площа будинку змінилась з 52,3 кв.м. на 56,0 кв.м., а житлова площа - з 27 кв.м. на 38,5 кв.м. в результаті добудови санвузла 1-6/3,3 та переобладнання кухні у житлову кімнату 1-3/11,6 та роз`єднання житлового будинку на дві окремі адреси.
Згідно з рішенням виконавчого комітету Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року «Про погодження самочинного будівництва та затвердження Акту державної приймальної комісії про готовність до введення в експлуатацію житлового будинку після реконструкції з розширенням по АДРЕСА_1 , присвоєння окремої поштової адреси та оформлення свідоцтва про право власності» будинковолодіння розділено на два окремих номери.
Пунктом 5 вищевказаного рішення співвласником рекомендовано звернутись до обласного КП ЛОР «БТІ та ЕО» про внесення змін у технічну документацію будинковолодіння АДРЕСА_1 та оформлення свідоцтва про право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в цілому за ОСОБА_4 та оформити свідоцтво про право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в цілому за громадянином ОСОБА_5 згідно з даним рішенням.
Разом з тим, згідно з інформацією, що міститься у довідці обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 16 вересня 2019 року - пункт 5 вищенаведеного рішення не виконано і свідоцтва про право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 в цілому за ОСОБА_4 загальною площею - 56 кв.м., житловою площею - 38,5 м.кв. не оформлено.
Враховуючи вищенаведене, оскільки судом було встановлено, що позивач як єдиний спадкоємець за заповітом має право на спадкування після смерті її матері ОСОБА_4 , однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди, а саме: сарай - літера «Б», сарай - літера «В», гараж - літера «Д», вбиральня - літера «Г», в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_4 від 26 липня 2007 року, посвідченого державним нотаріусам Винниківської державної нотаріальної контори Львівської області, є підставними та підлягають до задоволення.
При цьому з вказаного рішення вбачається, що таким було визнано за ОСОБА_1 права власності на частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди, саме тому, що такими були позовні вимоги. 
Водночас, з вказаних вище обставин вбачається, що матері позивача ОСОБА_4 на момент її смерті належало будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди до такого в цілому у зв`язку з присвоєнням іншій частині будинковолодіння іншої поштової адреси, однак останньою не було за життя у встановленому законом порядку оформлено свідоцтво про право власності на такі.
Так зокрема пунктом 1 вказаного вище рішення виконавчого комітету Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року «Про погодження самочинного будівництва та затвердження Акту державної приймальної комісії про готовність до введення в експлуатацію житлового будинку після реконструкції з розширенням по АДРЕСА_1 , присвоєння окремої поштової адреси та оформлення свідоцтва про право власності» було погоджено самочинне будівництво та затверджено висновок міжвідомчої комісії (протокол №7 §4 від 21 червня 2006 року) про те, що технічно можливо експлуатувати житловий будинок після реконструкцій з розширенням шляхом надбудови та будівництва сараю розміром 5,70х3,52 м, та переобладнання приміщень 1-3 - житлова, 1-3 - ванна по АДРЕСА_1 .
Пунктом 2 рішення затверджено акт державної приймальної комісії від 21 червня 2006 року про готовність до введення в експлуатацію житлового будинку після реконструкції з розширенням на АДРЕСА_1 . Зазначено, що будинок складається з 6-ти житлових кімнат, загальна площа - 149,7 кв.м., житлова площа -97,4 кв.м. Надвірні споруди: гараж «Г».
Присвоєно частині будинку на АДРЕСА_1 , а саме приміщенням: 1-1/5,5 - коридор; 1-2/8,7 - кухня; 1-3/12,1 – житлова; 1-4/11,8 – житлова; 1-5/15,1 – житлова; 1-6/3,3 - ванна, окрему поштову адресу, а саме: АДРЕСА_1 , загальна площа - 56,5 кв.м., житлова – 39 кв.м., надвірні споруди: сарай – «Б», «В»; гараж – «Д»: вбиральня — «Г».
Присвоєно частині будинку на АДРЕСА_1 окрему поштову адресу, а саме приміщенням: 2-1/5,9 -коридор; 2-2/1,1 - вбиральня; 2-3/2,7 - ванна; 2-4/9,9 - кухня; 2,5/33,7 - житлова; 2-6/7,3 сх. клітка; 2-7/11,1 - житлова; 2,8/7,9 коридор; 2,9/13,6 - житлова, окрему поштову адресу, а саме: АДРЕСА_1 , загальна площа 93,2 кв.м, житловою площею – 58,4 кв.м.
При цьому згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №454770138 від 3 грудня 2025 року, а саме з відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно, що містять архівні відомості щодо об?єкту нерухомого майна, 25 жовтня 2006 року ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 , що складається з трьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 93,2 кв.м, та житловою площею 58,4 кв.м. Свідоцтво про право власності видане на підставі рішення Винниківської міської ради №231 від 23 червня 2006 року.
2 лютого 2007 року право власності на будинок АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі договору дарування №1305 віл 12 грудня 2006 року, посвідченого Винниківською державною нотаріальною конторою.
25 липня 2018 року право власності на будинок АДРЕСА_1 , що складається з трьох житлових кімнат та кухні, загальною площею 93,2 кв.м, та житловою площею 58,4 кв.м., а також земельну ділянку для обслуговування такого, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серія та номер №582, виданого 28 липня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Зуєвою С.М., було зареєстровано за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Ухвалою №7 1-шої сесії 8-го скликання Львівської міської ради від 29 грудня 2020 року вирішено припинити шляхом приєднання до Львівської міської ради Винниківську міську раду. Встановлено, що Львівська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків вказаної місцевої ради (https://www8.city-adm.lviv.ua/inTEAM/Uhvaly.NSF/(SearchForWeb)/ECDDD99AD69D7D0FC225865300361620?OpenDocument). Також ухвалою №6 1-шої сесії 8-го скликання Львівської міської ради від 29 грудня 2020 року визначено Львівську міську територіальну громаду правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, територія яких включена до території Львівської міської територіальної громади, в тому числі Винниківської (https://www8.city-adm.lviv.ua/inTEAM/Uhvaly.nsf/(SearchForWeb)/007ED3718EB0122BC225864F00290F30?OpenDocument).
Ухвалою 22-га сесії 8-го скликання Львівської міської ради №3964 від 2 листопада 2023 року «Про внесення в єдині та державні реєстри інформаційної мережі Міністерства юстиції України назв перейменованих вулиць у м. Винники та у с. Підбірці» було внесено в єдині та державні реєстри інформаційної мережі Міністерства юстиції України назву перейменованої вулиці у м. Винники з вул. Ломоносова – на вул. Байди Вишневецького (https://www8.city-adm.lviv.ua/inteam/uhvaly.nsf/(SearchForWeb)/AE9A997BD9A62E01C2258A60004749AC?OpenDocument).
Відтак, станом на день смерті ОСОБА_4 29 травня 2013 року відокремлена внаслідок реконструкції з розширенням частина будинку на АДРЕСА_1 , а саме приміщення: 2-1/5,9 -коридор; 2-2/1,1 - вбиральня; 2-3/2,7 - ванна; 2-4/9,9 - кухня; 2,5/33,7 - житлова; 2-6/7,3 сх. клітка; 2-7/11,1 - житлова; 2,8/7,9 коридор; 2,9/13,6 - житлова, які як житлового будинку до реконструкції належали ОСОБА_5 , вже була зареєстрована як окремий об`єкт нерухомого майна з іншою поштовою адресою - ОСОБА_5 , а відтак будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 в цілому мало загальну площу - 56,5 кв.м., житлову – 39 кв.м., та до нього входили приміщення: 1-1/5,5 - коридор; 1-2/8,7 - кухня; 1-3/12,1 – житлова; 1-4/11,8 – житлова; 1-5/15,1 – житлова; 1-6/3,3 - ванна, а також надвірні споруди: сарай – «Б», «В»; гараж – «Д»: вбиральня — «Г», та вказаний об`єкт в такому складі входив до складу спадкового майна. 
При цьому з інформацій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №454767653 від 3 грудня 2025 року вбачається, що наданий час за позивачем ОСОБА_1 було зареєстровано права власності лише на частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 56 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м., хоч вона є спадкоємцем всього майна померлої, у зв`язку з чим нею пред`явлено даний позов.
Так, відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно з ст.ст. 1218, 1220, 1221 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.
Згідно із частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Як передбачено частинами 1-3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, та лише у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. При цьому право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Окрім того, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Як встановлено судом, єдиним спадкоємцем за заповітом до всього майна померлої ОСОБА_4 є її донька - позивач у даній справі ОСОБА_1 .
Позивач виконала усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини, однак позбавлена можливості отримати свідоцтва про право на спадкове майно, а саме на частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди, через причини, які від неї не залежать.
Положеннями статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вже зазначалось судом вище, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (стаття 41 Конституції України).
Згідно із статтею 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Власник майна відповідно до ст. 392 ЦК України, може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
При цьому згідно з роз`ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Як вбачається з роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих у п.6 постанови від 7 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.
При цьому, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Водночас, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права (наприклад, постанови від 7 квітня 2020 року у справі №916/2791/13, від 23 червня 2020 року у справі №680/214/16-ц).
Враховуючи вищенаведене, оскільки судом встановлено, що позивач як єдиний спадкоємець за заповітом успадкувала після смерті її матері будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди, однак на даний час оформила право власності лише на частину такого та позбавлена можливості оформити свої спадкові права на іншу частину в позасудовому порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.
Ухвалюючи рішення у справі суд у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України вирішує питання судових витрат. Так згідно з ч.ч. 1, 2 вказаної статті Кодексу судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так суд прийшов до переконання про задоволення позову, однак оскільки позивач в позовній заяві не просить стягнути понесені ним судові витрати з відповідача, питання щодо стягнення таких судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 81, 82, 141, 158, 223, 264, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

постановив:

позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину будинковолодіння АДРЕСА_1 , загальною площею 56,0 кв.м, житловою площею - 38,5 кв.м, та надвірні споруди, а саме: сарай - літера «Б», сарай - літера «В», гараж - літера «Д», вбиральня - літера «Г», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 від 26 липня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Винниківської державної нотаріальної контори Львівської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. 
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_4 .
Відповідач: Львівська міська рада, місцезнаходження: 79008, м. Львів, пл. Ринок, 1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04055896.
Треті особи: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків невідомий;
ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків невідомий.

Суддя: Стрепко Н.Л.