ОКРЕМА ДУМКА
(спільна)
суддів Великої Палати Верховного Суду 
Воробйової І. А., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Мартинюк Н. М.

щодо постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2026 року
(справа №990/396/24, провадження №11-406 заі 25)
Відповідно до частини третьої статті 34 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, не згодний із судовим рішенням може письмово викласти свою окрему думку.
Короткий виклад історії справи
1. У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивачка, скаржниця) через представника - адвоката Васильєва Сергія Валерійовича звернулася до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Касаційний адміністративний суд, КАС ВС) як суду першої інстанції з позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП, Рада, відповідач), у якому просила:
1.1. визнати протиправними дії ВРП з розголошення відомостей кримінального провадження №62021000000000529 від 16 червня 2021 року (далі - кримінальне провадження №62021000000000529) у засіданні 21 листопада 2024 року та у рішенні від 21 листопада 2024 року №3400/0/15-24, ухваленому за результатами розгляду скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 7 серпня 2024 року №2397/3дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 , що потягли за собою порушення презумпції невинуватості ОСОБА_1 та втручання в її приватне життя;
1.2. зобов`язати ВРП вжити заходів з видалення з відеотрансляції засідання ВРП, що розміщено на відеохостингу YоuТube за загальнодоступним посиланням в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_1, відомостей про обговорення матеріалів кримінального провадження №62021000000000529 з позначки часу 8:11:55 (ІНФОРМАЦІЯ_2) по позначку часу 8:15:06 (ІНФОРМАЦІЯ_3), та з видалення пункту 113 з рішення ВРП від 21 листопада 2024 року №3400/0/15-24, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 7 серпня 2024 року №2397/3дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_1, у якому розголошені відомості про кримінальне провадження №62021000000000529.
2. КАС ВС рішенням від 16 жовтня 2025 року у задоволенні позову відмовив повністю.
3. Своє рішення суд першої інстанції обґрунтовував тим, що інформація, зазначена ВРП у пункті 113 її рішення від 21 листопада 2024 року №3400/0/15-24, та щодо якої членом Ради ОСОБА_2 було поставлено запитання адвокату Васильєву С.В. у засіданні Ради 21 листопада 2024 року, взята з ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року в справі №175/4580/23, копія якої надіслана Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області Раді без жодних застережень, які б обмежували використання відомостей, зазначених у цій ухвалі.
4. Водночас КАС ВС зазначив, що в межах розгляду цієї справи він не оцінює законність дій Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області стосовно надання відповідних матеріалів / документів ВРП і способу їх надсилання, оскільки це виходить за межі компетенції цього суду в рамках даного провадження.
5. Ухвала ж Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року в справі №175/4580/23 оприлюднена в ЄДРСР (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113807787) без виключення інформації, яка, на переконання позивачки та її представника, підлягає захисту від розголошення. Загальний доступ до цієї ухвали забезпечено 30 квітня 2024 року, тобто з цього часу ця ухвала доступна для ознайомлення і кожен може переглянути її зміст.
6. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що в оприлюдненій, зокрема, 13 липня 2023 року на сайті «Радіо Свобода» статті «Російський паспорт та 255 днів в окупованому Криму: «Схеми» виявили ще одну українську суддю з громадянством РФ» (https://www.radiosvoboda.org/a/news-skhemy-arestova-rosiyskyy-pasport/32502392.html), яка стосується судді Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 та є у вільному доступі в мережі Інтернет, міститься також інформація про досудове розслідування у кримінальному провадженні №62021000000000529 від 16 червня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 111 (державна зрада), частиною другою статті 376-1 (незаконне втручання в роботу автоматизованих систем в органах та установах системи правосуддя), частиною першою статті 366 (службове підроблення) КК України.
7. У зв`язку з чим КАС ВС підсумував, що кожна звичайна розсудлива людина, знаючи про досудове розслідування у кримінальному провадженні №62021000000000529 стосовно судді Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 , може ознайомитися із внесеними до ЄДРСР судовими рішеннями, які стосуються вказаного кримінального провадження, у тому числі з ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року, загальний доступ до якої забезпечено ще до ухвалення Третьою Дисциплінарною палатою ВРП 7 серпня 2024 року рішення №2397/3дп/15-24 та ВРП 21 листопада 2024 року рішення №3400/0/15-24.
8. КАС ВС зауважив, що норма статті 222 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) не обмежує право, зокрема, ВРП на загальний доступ до судових рішень, внесених до ЄДРСР, у порядку, визначеному Законом України від 22 грудня 2005 року №3262-IV «Про доступ до судових рішень» (далі - Закон №3262-IV).
9. Також суд першої інстанції звернув увагу, що ВРП у своєму рішенні від 21 листопада 2024 року, стосовно інформації зазначеної у пункті 113, вказала, що ці факти не є доведеними і не є підставою для притягнення до відповідальності. Тобто, ВРП не досліджувала питання наявності чи відсутності у діях судді ОСОБА_1 ознак кримінальних правопорушень.
10. КАС ВС визнав безпідставними посилання позивачки та її представника на те, що ВРП публічно звинуватила ОСОБА_1 у скоєнні тяжкого злочину, порушила презумпцію невинуватості та втрутилася в її приватне життя, оскільки дисциплінарний проступок і кримінальне правопорушення не є тотожними поняттями. 
11. Встановлені ж ВРП обставини мають значення виключно для прийняття нею рішення у межах її компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, а тому дії ВРП не порушує презумпцію невинуватості позивачки.
12. При цьому використання та оцінка доказів, зібраних у дисциплінарній справі та у процесі розгляду ВРП скарги ОСОБА_1 , не може розцінюватися як втручання в її приватне життя.
13. КАС ВС зауважив, що рішення ВРП від 21 листопада 2024 року №3400/0/15-24 оцінено на предмет правомірності Великою Палатою у постанові від 03 липня 2025 року в справі №990SCGC/29/24, і, залишаючи вказане рішення Ради без змін, Велика Палата дійшла висновку, що ВРП прийняла його на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, врахувала всі обставини, що мають значення для прийняття рішення. При цьому у пунктах 258-262 своєї постанови Велика Палата зазначила ту ж інформацію, що і ВРП у пункті 113 рішення від 21 листопада 2024 року №3400/0/15-24.
14. З огляду на викладене, КАС ВС не знайшов підстав для висновку, що отримані від Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області матеріали / документи використані ВРП у спосіб, не передбачений законодавством, а також, що Рада діяла не відповідно до закону.
15. Також КАС ВС дійшов висновку про відсутність підстав, які б свідчили про незаконність дій ВРП при розгляді клопотання позивачки про нездійснення відеотрансляції засідання Ради, яке розглянуто у засіданні 21 листопада 2024 року та у задоволенні якого було відмовлено за результатами голосування. Підстав з яких таке клопотання могло бути задоволено КАС ВС не встановив.
16. Крім того, КАС ВС зазначив, скаржниця ОСОБА_3 , як учасник дисциплінарного провадження стосовно судді Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_1, наділена процесуальними правами на ознайомлення з матеріалами / документами дисциплінарної справи, і ВРП забезпечила ОСОБА_3 таке право у передбачений законодавством спосіб.
17. Суд першої інстанції звернув увагу, що матеріали, які були надані Радою ОСОБА_3 для ознайомлення за її клопотанням від 17 вересня 2024 року, були доступні, згідно із листом ВРП від 03 жовтня 2024 року, за вказаним посиланням до 25 жовтня 2024 року, а документи від Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області до Ради надійшли 14 листопада 2024 року.
18. За наведених обставин КАС ВС підсумував, що ВРП не допущено дій, які б порушували закон і права позивачки.
Мотиви судового рішення Великої Палати Верховного Суду цій у справі
19.Велика Палата Верховного Суду залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін виходила з того, що зазначена у листі Донецької обласної прокуратури від 17 жовтня 2024 року №31-620ВИХ-24, на який посилається позивачка, як на головний доказ протиправності дій відповідача, інформація відповідає змісту публікації оприлюдненої на сайті «Радіо Свобода» 13 липня 2023 року, яка була покладена в основу дисциплінарної скарги ОСОБА_3 та яка є у публічному доступі.
20. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що публікація на сайті «Радіо Свобода» оприлюднена 13 липня 2023 року, а лист Донецької обласної прокуратури датований 17 жовтня 2024 року, тому відсутні обґрунтовані підстави вважати, що ВРП усупереч застережень Донецької обласної прокуратури розголосила інформацію викладену нею у листі від 17 жовтня 2024 року №31-620ВИХ-24. Застереження, яке містилося у листі Донецької обласної прокуратури стосувалося безпосередньо інформації наведеної у ньому.
21. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду вважала, що надані Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ВРП копії документів не містили жодних застережень, які б обмежували використання відомостей, зазначених в ухвалі Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року у справі №175/4580/23.
22. Також Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що 30 квітня 2024 року забезпечено надання загального доступу у ЄДРСР до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 вересня 2023 року у справі № 175/4580/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/113807787) про розголошення відомостей якої зазначає ОСОБА_1 , тобто з вказаної дати будь-яка особа, має можливість ознайомитись із змістом ухвали в ЄДРСР.
23. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що саме ж згадування ВРП про кримінальне провадження не може порушувати презумпції невинуватості позивачки та свідчити про втручання в її приватне життя, оскільки правові наслідки рішення обмежуються сферою дисциплінарних правовідносин і не впливають на хід і результати інших проваджень щодо судді.
24. Велика Палата Верховного Суду висновувала, що дії ВРП по наданню ОСОБА_3 можливості ознайомитись з матеріалами дисциплінарної справи відповідають нормам чинного законодавства. Доступ до матеріалів дисциплінарного провадження був наданий ОСОБА_3 до 25 жовтня 2024 року, а документи від Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, про розголошення відомостей яких іде мова в апеляційній скарзі, до ВРП надійшли 14 листопада 2024 року.
25. Також Велика Палата Верховного Суду підкреслила відсутність підстав, які б свідчили про незаконність дій ВРП при розгляді клопотання позивачки про нездійснення відеотрансляції засідання Ради, яке розглянуто у засіданні 21 листопада 2024 року та у задоволенні якого було відмовлено за результатами голосування. 
ПІДСТАВИ ВИСЛОВЛЕННЯ ОКРЕМОЇ ДУМКИ
26. Передусім наголошуємо, що право на презумпцію невинуватості гарантує Конституція України (стаття 62).
27. Цей конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо в тексті закону України про кримінальну відповідальність (частина друга статті 2 Кримінального кодексу України), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (стаття 7 та частини перша статті 17 КПК України). 
28. Єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість обвинуваченого, є вирок (частина друга статті 373 КПК України).
29. У той же час, згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 6 жовтня 1982 року у справі «Х. проти Австрії» (X. v. Austria) про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 7 жовтня 1987 року у справі «C. проти Сполученого Королівства» (С. v. the United Kingdom) про неприйнятність заяви №11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення від 11 лютого 2003 року у справі «Рінґвольд проти Норвегії», заява №34964/97). Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
30. У цьому аспекті підтримуємо висновки Великої Палати Верховного Суду, що установлені Комісією за результатами дисциплінарного провадження факти та обставини, пов`язані з поведінкою судді під час подій, що стали предметом досудового розслідування мають значення тільки для прийняття рішень Комісією в межах її компетенції та жодним чином не свідчать про доведеність вини особи у вчиненні кримінального правопорушення, як наслідок, не є порушенням презумпції невинуватості позивачки та свідченням про втручання в її приватне життя.
31. Разом з тим, вважаємо, що Велика Палата Верховного Суду мала врахувати при ухваленні рішення у цій справі таке.
32. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131 Конституції України в Україні діє ВРП, яка, зокрема, розглядає скарги на рішення відповідного органу про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора.
33. Згідно із преамбулою Закону України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон №1798-VIII) він визначає статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП.
34. У частині першій статті 1 Закону №1798-VIII унормовано, що ВРП є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.
35. Відповідно до норм статті 2 Закону №1798-VIII статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначаються Конституцією України, цим Законом та Законом України "Про судоустрій і статус суддів".
36. ВРП затверджує регламент ВРП, положення якого регулюють процедурні питання здійснення нею повноважень.
37. Стаття 3 Закону №1798-VIII визначає повноваження ВРП. Так відповідно до змісту частини першої вказаної статті ВРП, зокрема: 1) вносить подання про призначення судді на посаду; 3) забезпечує здійснення дисциплінарним органом дисциплінарного провадження щодо судді; 4) утворює органи для розгляду справ щодо дисциплінарної відповідальності суддів; 5) розглядає скарги на рішення відповідних органів про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді чи прокурора; 6) ухвалює рішення про звільнення судді з посади; тощо.
38. За змістом частини першої статті 31 Закону №1798-VIII ВРП, її органи, член ВРП та дисциплінарний інспектор ВРП для здійснення своїх повноважень мають право витребовувати та одержувати на їх запит необхідну інформацію та документи (у тому числі з обмеженим доступом) від: 1) суддів, судів, органів суддівського самоврядування, інших органів та установ у системі правосуддя; 2) органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб; 3) юридичних осіб.
39.Відповідно до частини другої вказаної статті Закону №1798-VIII право робити запити від імені ВРП має Голова ВРП або його заступник. Дисциплінарний інспектор ВРП має право робити запити у справі, в якій він є доповідачем. Член ВРП має право робити запити у справі, в розгляді якої він бере участь.
40. Норма частини третьої статті 31 Закону №1798-VIII визначає, що особа, яка отримала запит ВРП, її органу, члена ВРП або дисциплінарного інспектора ВРП зобов`язана протягом десяти календарних днів з дня його отримання надати необхідну інформацію та/або відповідні документи (їх копії). У разі отримання запиту щодо надання інформації щодо подання про надання згоди на затримання, утримання під вартою чи арешту судді інформація та документи надаються невідкладно, однак не пізніше трьох днів з дня отримання запиту.
41. У випадку зберігання інформації, документів у її власника (розпорядника) в електронній формі до ВРП відповідна інформація та документи надаються в електронній формі (за наявності технічної можливості) (частина четверта статті 31 Закону №1798-VIII).
42. Згідно із частиною п`ятою статті 31 Закону №1798-VIII особа, яка отримала запит ВРП, її органу, члена ВРП або дисциплінарного інспектора ВРП (крім органу державної влади), може відмовити у наданні інформації (документів), яка містить державну, професійну таємницю, таємницю досудового розслідування, банківську таємницю, таємницю про стан здоров`я або іншу таємницю, що охороняється законом. Розкриття такої таємниці здійснюється на вимогу ВРП за судовим рішенням у порядку та на підставах, визначених законом.
43. Матеріали судової справи (їх копії), пояснення від суддів чи прокурорів щодо судових справ можуть бути надані на вимогу ВРП, її органу, члена ВРП або дисциплінарного інспектора ВРП тільки щодо тих справ, розгляд яких закінчено. Член ВРП, дисциплінарний інспектор ВРП не може витребувати матеріали судових справ, розгляд яких не закінчено, крім витребування копій матеріалів судової справи у випадку подання дисциплінарної скарги з підстав, передбачених пунктом другим частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (частина четверта статті 31 Закону №1798-VIII).
44. У контексті наведеного можна дійти висновку, що відомості, необхідні Комісії для здійснення своїх повноважень, можуть бути отримані з будь-яких джерел у порядку, встановленому законодавством. 
45. Поряд із цим, стаття 6 Закону України від 13 січня 2011 року №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI) встановляє, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація. Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні (частини перша та друга).
46. Як визначено у статті 8 Закону №2939-VI, таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.
47. З аналізу статей шостої та восьмої Закону №2939-VI слідує, що таємниця досудового розслідування віднесена Законом №2939-VI до таємної інформації. Водночас стаття 8 зазначеного Закону врегульовує особливості порядку доступу до таємної інформації, який визначається цим Законом та спеціальними законами.
48. Спеціальним законом, який регламентує порядок доступу до інформації, отриманої в ході проведення досудового розслідування, є КПК України.
49. Так, пунктом 5 частини першої статті 3 КПК України встановлено, що досудовим розслідуванням є стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження;
50. У частині другій статті 214 КПК України, зокрема, передбачено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР.
51. Таким чином, інформацією, яка містить таємницю досудового розслідування, є та, яку було створено або одержано відповідачем у кримінальному провадженні після внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Доступ до такої інформації мають учасники кримінального провадження та інші особи.
52. Наведе свідчить, що КПК України регламентує спеціальний порядок доступу (ознайомлення) учасників кримінального провадження з інформацією, створеною (одержаною) у ході досудового розслідування та судового провадження відповідної кримінальної справи. А тому доступ учасників кримінального провадження до інформації, створеної (одержаної) у ході досудового розслідування, забезпечується в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
53. Інші особи, які не є учасниками кримінального провадження, можуть реалізувати своє право на отримання відповідної інформації за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 222 КПК України.
54. За змістом статті 222 КПК України відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з письмового дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. Слідчий, прокурор попереджає осіб, яким стали відомі відомості досудового розслідування, у зв`язку з участю в ньому, про їх обов`язок не розголошувати такі відомості без його дозволу. Незаконне розголошення відомостей досудового розслідування тягне за собою кримінальну відповідальність, встановлену законом.
55. Відтак, на стадії досудового розслідування саме прокурор або слідчий є тією особою, яка визначає обсяг відомостей, що становлять таємницю досудового розслідування, і приймає рішення про надання дозволу на розголошення відповідних відомостей, у тому числі на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.
56. До того ж, внесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань є юридичним фактом, з яким процесуальний закон пов`язує початок досудового розслідування. Ці правовідносини регулює, зокрема, КПК України та підзаконні акти, видані на підставі та на його виконання. Тому, отримувати доступ до інформації, яка здобута чи створюється у зв`язку зі здійсненням досудового розслідування можна з дотриманням вимог спеціального для цих правовідносин законодавства.
57. Подібна правова позиція випливає з постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 квітня 2020 року у справі №826/7244/18.
58. Як видно з матеріалів справи, на виконання запиту члена ВРП ОСОБА_2, 17 жовтня 2024 року від Донецької обласної прокуратури на електронну пошту ВРП надійшов лист від 17 жовтня 2024 року №31-620ВИХ-24, яким повідомлено про стан досудового розслідування кримінального провадження №62021000000000529 стосовно судді Донецького окружного адміністративного суду ОСОБА_1 Висловлено прохання використовувати надану інформацію з урахуванням вимог статті 222 КПК України, без подальшого розголошення третім особам.
59. Цим листом Донецька обласна прокуратура попередила про необхідність використання наданої інформації на підставі статті 222 КПК України без подальшого розголошення третім особам.
60. Тож, на час розгляду дисциплінарної справи досудове розслідування завершено не було, тому саме прокурор або слідчий мав право прийняти рішення про надання дозволу третім особам для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування та визначити обсяг відомостей, з якими вони могли ознайомитись.
61. Вважаємо, що наведеного достатньо для висновку про те, що ВРП, незважаючи на відсутність дозволу уповноваженої особи та застереження Донецької обласної прокуратури, висловленим у листі 17 жовтня 2024 року №31-620ВИХ-24, надала третім особам доступ до матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №62021000000000529.
Висновок
62. На нашу думку, трансляція засідання Ради 21 листопада 2024 року під час розгляду скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 7 серпня 2024 року №2397/3дп/15-24 на YouTube-каналі Ради та на її офіційному вебсайті, оприлюднення на цьому сайті рішення від 21 листопада 2024 року №3400/0/15-24, а також надання ОСОБА_3 можливості ознайомитись із матеріалами дисциплінарної справи, зокрема, в частині матеріалів кримінального провадження, здійснено Радою із порушенням статті 222 КПК України, частини другої статті 49 Закону №1798-VIII та пункту 27.5 Регламенту Вищої ради правосуддя.
63. З огляду на викладене переконані, що в цій справі Велика Палата Верховного Суду не мала б відхиляти доводи апеляційної скарги щодо розголошення дисциплінарним органом відомостей кримінального провадження №62021000000000529 від 16 червня 2021 року.
64. Підсумовуючи наведене, не погоджуємось з висновком Касаційного адміністративного суду, який підтримала Велика Палата Верховного Суду, про те, що відсутні підстави для задоволення позову.

Судді: Н. М. Мартинюк
І. А. Воробйова
М. В. Мазур
С. Ю. Мартєв